Luzula albidas arträtt i vår flora. 
Af N. Hjalmar Nilsson. 
i 
I Botaniska Notiser 1880 förekomma å tvänne ställen 
(sidd. 135 och 199) meddelanden om de första fynden af 
Läizula albida Desv. på Skandinaviska halfön, vid de å 
sid. 135 anförda tillfällena derjemte under sådana om¬ 
ständigheter, att man ansåg sig hafva fullt skäl till det 
antagandet, att den här forekomme ”i fullkomligt vildt 
tillstånd”. Redan följande år, 1881, gjordes emellertid af 
prof Areschoug i hans Skånes Flora, andra upplagan, ett 
litet inlägg der emot, då han å sid. 445 säger: ”enär denna 
växt uppgifves förekomma förvildad i parker i norra Tysk¬ 
land, är det möjligt, att så äfven är förhållandet i Skåne, 
ehuru å andra sidan den ej anträffats sådd på de skån¬ 
ska växtställena.” 
Om också saken nu genom de upplysningar, jag här 
ser mig i stånd att lemna, gestaltar sig väsendtligen an¬ 
norlunda, hade dock of van anförda indirekta skäl för ar¬ 
tens egenskap af inhemsk sitt fulla berättigande, så länge 
man uteslutande var hänvisad till de båda då kända lo¬ 
kalerna i provinsen: Sofiero och Bäckaskog. På det förra 
stället åtminstone förekommer den under förhållanden, 
som svårligen tycktes medgifva antagandet af ett direkt 
utsående af densamma. Visserligen utgör den nämligen 
här jemte Luzula pilosa L. nära nog hela fanerogamvege¬ 
tationen på den med tät ung bokskog bevuxna sluttningen 
till den lilla platå, på hvilken sjelfva slottsbygnaden lig¬ 
ger; men om någon sammanhängande matta af grönt kan 
Bot. Notiser 1882. 9 
