106 
N. Hjalmar Nilsson. 
betraktas såsom först på senare tider till oss in¬ 
kommen. 
Att den det oaktadt måste bibehållas i våra floristi- 
ska handböcker, anser jag emellertid alldeles nödvändigt, 
alldenstund den visat sig godt tåla vårt klimat, rotfästat 
och förökat sig samt dessutom i följd af sin efter allt 
utseende redan nu ganska vidsträckta utbredning samt 
sitt karakteristiska yttre ofta måste antagas råka i bo¬ 
tanisternas händer — allt förutsättningar, under hvilka 
det måste anses för ett stort fel hos våra handböcker, om 
de ej hafva några upplysningar att meddela om densam¬ 
ma. Med dess uteslutande vore också förvisningsdomen 
uttalad öfver ett stort antal andra arter, som vi af gam¬ 
malt — med hvad rätt vill jag här lemna derhän — vant 
oss att anse som vår floras tillhörigheter t. ex. Geranium 
plnceum, Arum , Veronica per sica , Tragopogon porrifolius 
m. fl. Att Luzula albida deremot i likhet med dessa bör 
betecknas såsom ej ursprungligen vild, hoppas jag tyd¬ 
ligt nog framgår af hvad jag här haft äran anföra. 
Såsom ett kuriosum förtjenar kanske anföras, att 
ett ex. af L. albida i framl. prof. Zetterstedts å Lunds 
Botaniska Institution befintliga herbarium bar påskriften : 
”Scania? 1826.” Möjligheten, att den redan för så länge 
sedan blifvit här observerad, är således ej alldeles ute¬ 
sluten, om den ock genom en dylik lös anteckning långt 
ifrån kan anses bevisad. 
