108 
D. Bergendal. 
som ock den mera moderna åsigtens öfverskattande utaf 
utvecklingshistoriens betydelse. ~ Här fastställas såsom 
de ur anatomiskt-fysiologisk synpunkt enda möjliga väf- 
nadssystem: hudsystemet, skeletsystemet, näringssystemet, 
och dessa skola visa sig användbara både vid anatomiskt- 
fysiologiska studier och vid mera systematisktanatomi- 
ska arbeten. 
Då jag i det följande sökt att framställa redogörelse 
för några beslägtade arters byggnad och derigenom be¬ 
träder samma väg som denna skola, måste jag med några 
ord motivera anledningen till min afvikande uppfattning 
af väfnadssystemet. Jag använder här den Sachsska in¬ 
delningen af väfnaderna, derföre att den synes mig hvila 
på mycket mera utsträckta komparativa studier än Ha- 
berlandts. Det är likaledes enligt min uppfattning inga¬ 
lunda den Schwendener-Haberlandtska väfnadssvstemati- 
kens egendomlighet, att den uppställer fordran på syste¬ 
mets fysiologiska enhet, utan denna skola synes först hafva 
lagt hufvudvigt vid mindre väsendtliga fysiologiska behof. 
Då man hos en växt finner kärlen omgifna af förvedade 
libriformceller men hos en annan endast finner lifaktiga 
parenkymceller, så kan icke gerna växtanatomen, i 
fall han har de Haberlandtska synpunkterna, medgifva 
dessa formers nära förvandtskap. Här tillhöra ju de skilda 
hvarandra företrädande väfnadsformerna helt olika system. 
Men icke desto mindre törekomma de hos växtformer, 
hvilkas nära förvandtskap är fullkomligt oomtvistlig. Re¬ 
sultatet utaf anatomien blir här ett helt annat än utaf 
den systematiska forskningen. 
I denna tvistefråga kan man söka lösning på två 
sätt. Man förnekar helt den anatomiska karakterens och 
dermed äfven växtanatomiens betydelse för afgörandet 
utaf frändskapsförhållanden, — och så hafva flere förfat¬ 
tare gjort — eller ser man sig om efter väfnadssystem 
som beröra mera omfattande fysiologiska behof, eller för 
att se saken ur en annan synpunkt man vill icke hafva 
