168 
L. M. Neuman. 
vill till förekommande af misstag anmärka, att Linné, då 
”Wästgötaresan” skrefs, ännu icke hade genomfört det bi¬ 
nära benämningssättet, hvarför de omnämnda ”Ch. mariti¬ 
mum” ocb ”Ch. vulgare” icke få uppfattas som arter inomsläg- 
tet Ch. i nutidens mening. I Fl. Sv. 2 uppl. (år 1755) är den 
Linneanska nomenklaturen tillämpad, och den i vestgötare- 
san beskrifne Chamæmelum införes som ß maritima till 
756 Matricaria inodora, hvilken är identisk med den förut 
omtalade Ch. vulgare, 702 i Fl. Sv. ed. I. Genom karak¬ 
teren ”Squamiscalycinis margine exsoletis” skiljes M.inodora 
från M. chamomilla och suaveolens , hvilka begge hafva ”squa¬ 
mis calycinis margine æqvalibus”. I species Plantarum, ed. 
I, p. 891 (år 1753), beskrifves Matricaria maritima sålunda: 
receptaculis hemisphaericis, foliis bipinnatis subcarnosis, 
supra convexis subtus carinatis. Som synonym upptages 
den af Rajus i Vg-resan (1. c.) omnämnde Chamæmelum 
maritimum perenne etc. Angående utbredningen anmär- 
kes: Habitat in Europæ septentrionalis littoribus maris. 
Deremot söker man förgäfves efter M. inodora, som dock 
finnes upptagen i den redan 8 år förut utgifna Fl. Sv. 
ed. I. (702, Chamæmelum vulgare). Om denna ute¬ 
slutning är afsigtlig eller tillfällig, torde vara omöjligt att 
afgöra. Jag är böjd för att tro det senare, emedan ifrå¬ 
gavarande växt med bibehållet artnamn åter influtit i 
samma arbetes ed. Il (1763), ehuru flyttad till slägtet Chry¬ 
santhemum p. 1253. Synonymerna till begge arterna, Chrys. 
inodorum och M. maritima, äro desamma, som förut cite¬ 
rats. Chamæmelum maritimum It. Ygoth p. 148 citeras 
visserligen till begge arterna, men på förra stället afses 
Göteborgsformen, som p. 148 beskrifvits, på det senare 
Raji växt, som i förbigående der omnämnts. 
Af det anförda framgår, att Linné haft två skeden i 
sina åsigter om M. maritima och M. inodora ß maritima. 
Under det första låter han dem tillhöra samma slägte, 
Matricaria, utmärkt genom ”squamis linearibus, imbrica¬ 
tis, fere æqualibus (Genera Plantarum ed. IV, 1752 pag. 
