Om bladets bygnad lias någi a K: icineer. 
179 
Af de flesta slägten, som enligt Endlicher höra hit, 
har jag undersökt arter; sammanlagdt nära 70. De hafva 
alla mer eller mindre barrlika blad, som i stort sedt aro 
bygda efter en och samma princip. Väfnadernas anordning 
är nämligen centrisk, under det att bifaciala blad eljes 
äro den med blott ett par undantag inom familjeu lierr- 
skande formen. 
Då emellertid åtskilliga rätt betydande olikheter fö¬ 
refinnas mellan de olika arterna, torde de helt osökt 
kunna fördelas i följande fyra grupper. 
Förste gruppen; typ: Erica cupressina , hg. 1. 
Bladen äro trinda, svagt afplattade från 3 sidor, af hvilka 
den ena är öfversidan. Epidermis utgöres af omvexlande 
strimmor, af hvilka de bredare bestå af celler, som äro 
rektangulära och sträckta i bladets längdrigtning, de 
smalare ensamma äro försedda med klyföppningar och för 
öfrigt utgöras af oregelbundet formade celler med isyn¬ 
nerhet på bladets undre sidor vågiga sidoväggar. Klyf¬ 
öppningar ne ligga i höjd med granncellerna samt i enkla 
rader, dock ej regelbundet ordnade och ofta med sin längs- 
rigtning stäld något snedt mot bladets. 
Palissadparenkymet är enradigt och fullkomligt pe¬ 
riferiskt. Under klyföppningarne finnas däri andhålor 
mellan från hvarandra något skilda palissadceller. Bla¬ 
dets inre utfylles af ett rundcelligt, föga glest svamppa- 
renkym, hvari mediansträngen och dess förgreningar för¬ 
löpa. 
Till denna grupp, som gent imot de öfriga är ganska 
allena stående, hör, så vidt jag funnit, blott denna enda art. 
