180 
Ernst Ljungström. 
Alla öfriga Ericeœ , som jag undersökt, (med ett ne¬ 
danför anmärkt undantag), liafva klyföppningarne genom 
särskilda inrättningar skyddade, i det de ligga i en oftast 
af hårbildningar, som utgå från epidermiscellerna, uppfyld, 
längs midten af bladets undre yta löpande fåra, eller i 
två dylika, som gå en på hvardera sidan om samma 
ytas medellinie. De blad, som hafva två fåror, lemna 
äfven såsom fullt utvecklade intet rum för tvifvel om 
centrisk bygnad, enär palissadparenkym är utveckladt 
rundt om närmast epidermis, utom just öfver fårorna, af 
hvilka det af brytes. De böra sålunda lämpligast ställas 
närmast föregående art och sammanföras till: 
Andre gruppen; typ: Erica stricta , fig. 6. Bladets 
tvärsnitt är nästan rektangulärt med afrundade hörn. 
Epidermiscellerna äro måttligt stora, i tvärsnitt nästan 
kvadratiska eller rektangulära och då mer höga än 
breda. De äro vidare polygonala med räta väggar och äro 
ordnade i långsgående rader. Detta alt gäller ej om epi¬ 
dermis i fårorna på undre sidan. Här äro cellerna näml. 
i alla dimensioner mindre samt mer oregelbundna till 
form och anordning. Blott här finnas klyföppningarne, 
som äro stälda tämligen tvärt för bladets längdrigtning. 
Det skydd, som fårorna gifva klyföppningarne förstärkes 
än mer genom förekomsten af talrika, encelliga hårbild¬ 
ningar. 
Palissadparenkymet är enradigt och periferiskt anord- 
nadt; d. v. s. det förekommer ej blott under öfre ytans 
epidermis utan öfveralt, där epidermis är med denna lik¬ 
artad. Således är det blott vid och genom de i bladets 
massa inskjutande fårorna af brutet och finnes väl utbil- 
dadt äfven i den långsgående vall, som löper mellan få¬ 
rorna. Svampparenkymet består af rundade celler, som 
på tvärsnitt befinnas ligga ganska tätt intill hvarandra 
men på längdsnitt vara mer glest stälda, ett förhållande, 
som ju för öfrigt är synnerligen vanligt. Kring median- 
strängen samt isynnerhet tydligt kring dess förgreningar 
