Om bladens bygiiad hos några Ericineer. 
183 
Till denna grupp höra de ojämförligt flesta Ericœ, 
äfvensom arter af slägtena Sympieza , Blceria, Philippia , 
Pentapera och Macnabia. 
Fjerde gruppen; typ: Calluna vulgaris, fig. 2. Bladet 
är 4-sidigt, prismatiskt med en fåra längs den smala, undre 
ytans midt. Denna fåra är som vanligt en transspirations- 
yta men ej den enda; nedre delen af öfre bladytan är 
nämligen, ehuru mer sparsamt, äfven den försedd med 
klyföppningar. Öfverhudscellerna äro sträckta i bladets 
riktning och hafva starkt vågiga sidoväggar samt förtjoc- 
kad, förslemmad bottenvägg. 
Ett palissadparenkym af något luckert liggande celler 
som ibland äro längre, ibland kortare och då stälda 2 
öfver hvarandra, finnes under de båda sidornas öfverliud. 
Under öfre ytans finnes ett lager på tvärsnitt rundade, 
på tangentialsnitt i bladets riktning sträckta, klorofyllfö¬ 
rande celler, hvilkas längd är högst vexlande. De stå i 
beröring med hvarandra förnämligast med sina kortväggar, 
så att de bilda längsgående strimmor, men beröra äfven 
granncellerna med delar af sidoväggarne eller kortare ut¬ 
skott. Mellan dessa strimmor bildas således springlika 
mellanrum, hvilka i bladets nedre del, där klyfoppnin- 
garne ock finnas, äro större och talrikare än högre upp. 
Svampparenkymet är mycket lakunöst, dess celler äro 
smala, ofta långa och slanglika eller förgrenade. 
Erica dianthifolia, fig 5, hör äfven hit, ehuru åtskilliga, 
olikheter finnas, som närma arten till föregående grupp. 
Ofversidans suhepidermidala parenkymlager är näml. ganska 
tunt och består af platta, rundadt polyedriska, klorofyll¬ 
förande celler, som emellertid ligga tätt intill hvarandra, 
hvarjämte klyföppningar finnas endast i fåran. 
Tvärsnittet är i synnerhet genom bladets nedre del 
halfmånformigt med den konkava sidan uppåtvänd. Epi- 
dermiscellerna hafva förslemmad bottenvägg, äro lång¬ 
sträckt polyedriska, undre sidans höga, ofversidans mer 
rundade i tvärsnitt; kutikulan är stjärnlikt strierad samt 
14 
