12 
A. P. Winslow. 
dom äro bladen 2 tum långa och nästan 1 tum breda, 
stundom äro de smalt lancettlika, ja t. o. m. lineära*). 
Hos oss varierar ej inflata i sådan grad — så vidt min 
erfarenhet går — ; vanligen (kanske alltid) är den upprät, 
med spensligare eller robustare stjelkar, mer eller mindre 
breda, än spetsiga än trubbiga blad o. s. v. 
Af Koch fingo vi således veta, att S. inflata (i Tyskland) 
kan variera så, att den tyckes — såsom de med fetstil 
tryckta orden visa — få nästan samma utseende som vår 
S. maritima. Frågas nu, om icke äfven S. maritima kan visa 
tendens att antaga habitus af S. inflata. Följande torde 
kunna besvara denna fråga. På en af öarne, der jag 
undersökte S. maritima, växte en hel mängd på klipporna, 
sådana som jag ofvanför beskrifvit växten. Men strax bred¬ 
vid funnos ett par stånd af helt annat utseende. De hade 
kommit att få plats bland några låga buskväxter, af hvilka 
de fått det stöd, som eljest är dem undandraget på de 
nakna klipporna eller i sanden; och här hade de fått in¬ 
flatas resligare växtsätt och bredare blad. Med ett ord ? 
det var S. maritima med god habitus af S. inflata. 
Sammanfatta vi det föregående, så framgår: att in¬ 
flatas breda bladform, uppräta växtsätt och hängande 
blommor m. m., kan antaga maritimas smala blad, ned- 
liggande växtsätt och uppräta blommor, att den senare 
kan erhålla den förras karakterer; att inflata kan än 
hafva, än sakna knölar på petala; med ett ord att ingen 
bestämd karakter finnes, hvarigenom vår vanliga S. in¬ 
flata kan skiljas från den bohuslänska S. maritima**). 
Återstå endast Witherings two ”plaits” och Gr. och Godr:s 
deux écailles, hvilka skulle blifva differentia specifica mel- 
*) JKochj uppgifver äfven, att än saknas, än finnes bikrona (i 
detta fall antydd af två små knölar). 
**) Hvad beträffar maritimas genomskinliga bladkant och fina 
tänder, så varierar äfven detta, enär jag nästan lika ofta funnit 
blad med ogenomskinlig kant och utan tänder. 
