En botanisk utflygt till Oviksfjellen i Jemtland, sommaren 1876. 
35 
Phy scia parietina, Xanthoria vitellina och Endocarpon 
miniatum. Af mossor uppträdde isynnerhet ett par for¬ 
mer af slagtet Orthotrichum. Byn Getåsen ligger all¬ 
deles i närheten af Böle och går vägen till fjellen igenom 
densamma. Från Getåsen går vägen på vestra stranden 
af Myreån till i närheten af byn Wälje, då ån öfvergås. 
I dikena vid vägen mellan Getåsen och Wälje fanns ym¬ 
nigt Ranunculus hy perhor eus och Sparganium hyperhoreum. 
Wälje och den i samma höjdsluttning liggande byn Myc- 
kelåsen ligga i gränsen för det odlade området. Från 
Wällviken vid Storsjön och till Wälje är endast 1 1 / 2 mil 
och nu vidtager ett lågland, som utgöres af sidländ gran¬ 
skog och stora Hoar, i hvilka små moholmar äro kring¬ 
strödda. Mellan dessa moholmar ha s. k. kafvelbroar 
blifvit utlagda och utgöra den väg, hvarpå menniskor 
och boskap färdas till fjellbodarne. Skulle man försöka 
gå på sidan om någon af dessa broar, vore man säker 
på att ej komma upp utan hjelp. På ömse sidor om 
kafvelbrovägen utbreder sig ett mila långt, ödsligt hvit- 
mosskärr, kalladt ”Börtan”, uppfyldt med hundratals små 
tjernar och bäckar. Kärret är sommartiden opraktikabelt 
för andra än tranor, vildgäss och åkerhöns, som med 
sina melankoliska läten göra dessa ödemarker riktigt 
dystra. 
Sedan man lemnat Wälje, kommer man efter en half 
timmas vandring till en fäbodvall, Wäljesbodarne, utan 
att ha påträffat något af intresse; Juncus hufonius är 
det enda som i vattpussarne ådrar sig uppmärksamheten. 
Efter en timmas ytterligare vandring kommer man till 
Hemmingsfäbodarne, men som der ej syntes något inbju¬ 
dande, fortsatte jag vandringen öfver kafvelbroar och 
skogsholmar, till dess jag uppnådde Månsgårdsbodarne, 
hvarförinnan Elfvarsån öfvergicks. Mellan Hemmings- och 
Månsgårdsbodarne syntes invid alla kärrkanter Salix myr - 
tilloides och S. versifolia Wg. Af Salix Lapponum syntes 
endast få buskar. Carex limosa och filiformis äro nästan 
