Anteckningar öf-ver skandinaviska lefvermossor. 
47 
4. Skenbart sammanväxta honblommor hos Nardia hæinato- 
stieta (JSfees) Lindb. 
För någon tid sedan sysselsatt med studiet af denna 
mossas honblommor fick jag en dag se nämnda egendom¬ 
liga anomali. För att rätt förstå densamma, må några 
ord om honblommans normala utseende förutskickas. Blom¬ 
mans form — vi innefatta häri äfven skärmarne — ovalt 
bägarlik. Skärmarne 3—4 par. Sporogoniet nedtränger 
djupt i axelns väfnad ungefär till 4:de skärmparets nivå. 
Fruktsvepets bas, som ursprungligen före sporogoniets 
nedträngande sammanföll med blommans bas, sitter hos 
den äldre blomman ett godt stycke ofvan sporogoniets 
fästepunkt och något ofvan 2:dra skärmparets nivå. 
I fråga varande honblommor bildade tillsammans 
skenbart en enda rundad blomma, på sidorna, som van¬ 
ligt, beklädd med 4 skärmpar. Den egendomliga formen 
väckte min uppmärksamhet, hvarför objektet forsigtigt 
trycktes under täckglaset. Härvid skilde sig objektets 
öfre del något i sär, hvaremot den nedre höll sig till¬ 
sammans. Vid längdsnitt i renmans riktning (från dorsal- 
till ventralsidan) visade sig på hvarje af det icke samman¬ 
växta öfre partiets inre sidor tvänne flattryckta skärmar, 
nedom hvilka den köttiga nu tudelade axeln vidtog. Inom 
hvarje längdhalfva fans ett mognande sporogonium, som 
med sin fot nedträngt i axelväfnaden på vanligt sätt. 
Fruktsvepenas form äfven som de obefruktade pistilli- 
diernas läge voro i båda blommorna normala. 
Denna bildning torde böra förklaras på följande sätt. 
Axelspetsen har dikotomiskt förgrenats, men i stället för 
att biaxlarne skulle till en tid utvecklats på längden —- 
såsom hos lefvermossorna är vanligt — ha honblommor 
omedelbart anlagts i deras spets! Och emedan dessa blom¬ 
mor suto mycket nära intill hvarandra, hade de under 
utvecklingen liksom vuxit ihop, hvarvid skärmarne på 
deras inre sidor ej fingo tillfälle att fritt utvecklas, utan 
