66 
E. V. Ekstrand. 
delvis blott var skenbar, emedan de upptill ytterst tätt 
till hvarandra slutna och på inre sidorna plattade mös¬ 
sorna så småningom skilde sig åt i fårans riktning till 
a / 3 delar af sin längd från toppen nedåt, hvilket äfven 
egde rum med de båda fruktskaften från deras skenbara 
föreningspunkt, ehuru hos dessa senare först efter längre 
tryckning på glaset. Härvid gledo skaften sakta uppåt, 
och då visade sig tydligt, att de båda omslutits af ett 
gemensamt omhölje, eller de båda mössornas med hvar¬ 
andra sammanväxta nedre delar. Sammanväxningen 
sträckte sig en god tredjedel upp öfver mössornas bas, 
och här först vidtog den omnämnda längdfåran. Icke 
den ringaste antydan till skiljevägg syntes nedanför denna, 
ehuru preparatet var väl utfördt och fullkomligt klart. 
Återstod nu att undersöka sjelfva axelspetsen med 
deri inneslutna fruktfötter, hvilket parti för granskningens 
underlättande redan från början blifvit frånskuret. Äfven 
fruktfötterna tycktes i förstone fullkomligt sammanväxta, 
men efter forsigtig tryckning på täckglaset skilde de sig 
åt samt trängde ut ur axelspetsen, och nu visade det sig, 
att bägge sutit i en gemensam urhålkning af axeln, hvars 
väfnad blifvit så fullständigt undanträngd, att något cell¬ 
parti ej var synligt emellan dem. 
Erinrar man sig nu mössans normala bildning hos 
lefvermossorna, blir förklaringen lätt nog. Medan näml. 
mössans öfre del utgöres af pistillidiets cellulära hylle, 
som efter befruktningen genom celldelning betydligt för¬ 
storas, uppstår dess nedre del så småningom ur axel¬ 
spetsen samtidigt med sporogoniets utbildning. Hos i 
fråga varande blomma suto de befruktade pistillidierna 
tätt tillsammans, hvarigenom de blifvande mössornas öfre 
fria delar under tillväxten blefvo pressade hårdt intill 
hvarandra. Då nu mössornas nedre partier skulle bildas 
ur axelspetsen, suto de unga sporogonierna så nära intill 
hvarandra, att axelväfnaden ej fick tillfälle att utveckla 
sig emellan dem, hvarföre mössornas tillväxt blef hämmad 
