Beskrifning på ett nytt algslägte, tillhörande Laminarieernag orduing. 
97 
gifver i detta arbete, gåfvo mig anledning förmoda att 
den ej kan räknas till Laminariernas slägte, utan bildar 
typen af ett alldeles nytt, hvilket äfven Suringar sy¬ 
nes kafva anat; och denna vår åsigt grunda vi på föl¬ 
jande facta. 
Hos arterna af Laminaria, t. ex. Lam. saccharina, 
finna vi, vid nogare betraktande, toppen aldrig hel, utan 
redan i yngsta tillståndet stympad tillfölje af ett fort¬ 
gående upplösningstillstånd. Men under tiden bildas mellan 
skifvans bas och stjelkens spets, en ny skifva, som allt 
mer förlänger sig och vid vårens början bär i toppen 
den gamla (förra årets) skifva, mer eller mindre upplöst. 
Häraf drager man tvenne slutsatser. Den ena, att för- 
yngringen försiggår på gränsen mellan den gamla skifvan 
och stipes och att detta ställe är härden för växtens hela 
tillväxt, den andra att toppen är äldst och småningom 
bortdöende. Detta är den naturliga orsaken till att hos 
de flesta och troligen hos alla Laminariearter skifvans 
topp eller flikar aldrig äro tillspetsade, utan liksom upp¬ 
lösta eller stympade. 
Sådant är ingalunda förhållandet hos Laminaria ja - 
ponica. Af de tre exemplar, af hvilka Prof. Suringar 
gifvit på tab. XI figurer, hafva alla utdragna, långt till¬ 
spetsade toppar, ett förhållande, som så vidt vår erfa¬ 
renhet räcker, ej finnes hos någon Laminaria och som 
ej kan undgå visa, det toppen ej kan vara äldst, såsom 
hos Laminaria saccharina, utan under växtens hela lifs- 
tid förblifver densammas yngsta, växtens nedersta del 
deremot den äldsta. 
Med anledning häraf anse vi denna art fortjent af 
att bilda ett eget slägte och kalla detta: 
Oxyglossum. 
Char. gen. Radix fibrosa. Stipes complanatus eva¬ 
nescens in laminam e basi acute-ovata et firmiore, lineari- 
lanceolatam, fascia percursam, in apicem juniorem in- 
7 
