Om några af svenska florans novitier ISSO. 
155 
sträcka sig ett stycke upp på foderbladen. Ex. från Ri- 
panes i Lunds Univ. herb., kvilka tillhöra /. densa, ha 
också glatta blomskaft. 
Att f. laxa någon gång kan hafva några glesa glan- 
delhår på blomskaften har jag sett på ex. från Vår- 
stien, erhållna af prof. A. Blytt, som angående S. nivalis 
skrifver: ”hos de störste og frodigste Exemplaren ere 
Blomsterskilkerne, saa länge de ere unge, lidt haarede 
i deres överste del. Detta er f. Ex. fra Vaarstien og fra 
Bredderne av Altenelv. Med glatte Blomsterstilke have 
vi den fra Fogstuen, Lom (herfra er den indfort i den 
botaniske Have, hvor den holder sig glat, om den end er 
meget frodigere, end paa Fjeldet), Banen fl. St. saasom 
paa Tverfjeld, Andfjeld og Nasa”. Enligt meddelande 
från lektor C. Hartman, äro alla hans ex. af f. densa från Bi¬ 
panes och af f. laxa från flere lokaler, ss. Lyngenfjord, 
glatta, men de från Fogsån på Dovre hafva på en del 
blomskaft spridda glandelhår, att icke säga gl andler, 
emedan de äro mycket kortskaftade. 
Att ståndarnes antal icke är fullt konstant hos flere 
Alsinaceer vet man ju. Hos de kleistogama blommorna 
af Cerastium viscosum (var. apetaluni) äro de utbildade 
ståndarne endast 5 förutom rudiment till 2 à 3 och kron¬ 
bladen reducerade till ett eller par fjäll. Det är således 
icke sannolikt att ståndarne hos S. nivalis Lge konstant 
skulle vara 5 och hos S. cæspitosa 10 (i 4-taliga blr. resp. 
4 eller 8). Jag har därför undersökt en del blommor 
och funnit på ex. af S. nivalis Lge från Spetsbergen: 4 
sepala, 4 petala, 8 stamina, 6 stigm.; på ex. från Grönland. 
4 sep., 2 pet., 6 stam.; (lika i 2 blr från samma stånd); 
4 sep., 4 pet., 8 stam.; 5 sep. 5 pet., 10 stam.; 5 sep., 1 
pet., 5 stam., 5 stigm.; 4 sep., 1 pet., 7 stam., 4 stigm.; 
på ex. från Vårstien: 5 sep., 4 pet., 8 stam., 5 stigm.; hos 
32: ”pedunculo... pilosello”. Föröfrigt stämmer beskrifningen med 
Lindbloms egen, hvari dock icke något namnes, om blomskaften äro 
glatta eller ej. 
