Polymorfa slägten. 
179 
nödvändigt, om ej detta begrepp skali alldeles borttappas 
ur vetenskapen, hvartill en viss tendens tydligen visar sig. 
Då väl slutligen ingen gerna kan neka, att begreppet 
slägtskap verkligen är grundadt i naturen, så måste det 
anses vara en vigtig uppgift för den floristiska framställ¬ 
ningen att vara ett troget uttryck äfven för denna vigtiga 
del af växtkännedomen. Grupperingen af arterna inom 
slägtet lika väl som formerna inom arten bör derför vara 
verkligt naturlig, så att ordningen dem emellan endast 
bestämmes af slägtskapen *). Man måste således afstå 
från en ensidigt skematiserande uppställning, äfven med 
fara att ej kunna med fullt decisiva karakterer definiera 
de uppstäkla afdelningarna eller att blifva tvungen att i 
en grupp intaga en enskild form, hvilken afviker från den 
gruppen i öfrigt tillkommande karakteren; sådana svårig¬ 
heter visa sig nämligen ständigt vid försöken att genom¬ 
föra en naturlig uppställning, emedan naturen som litet 
hvar torde hafva erfarit ej gerna låter intvinga sig i formen 
af ett skema. Det är förmodligen för undvikandet af dessa 
svårigheter, som gruppindelningen i de flesta specialarbeten 
är ett medelting mellan artificiel och naturlig, hvilken 
hvarken tillfredsställer specialistens behof att se slägtska¬ 
pen åskådliggjord eller nybörjarens att lätt kunna be¬ 
stämma en viss form. Bäst torde man lyckas att till¬ 
fredsställa den enes så väl som den andres behof, om 
man i hufvudframställningen söker hålla grupperingen 
strängt naturlig, men bifogar en skematisk framställning, 
som uteslutande afser lätthet att examinera. Och då det 
inom mycket formrika grupper möter svårighet att i ett 
lätt öfverskådligt skema få in hela mängden af former, 
så torde det vara fördelaktigast att i examineringsskemat 
*) I detta afseende, som bör gälla alla ”okritiska” såväl som 
”kritiska” grupper, kunna berättigade anmärkningar göras t. ex. mot 
Hartmans flora (äfven den sista, annars så förtjenstfulla upplagan, 
ehuru der äfven i denna riktning flere synnerligen goda ändringar 
blifvit vidtagna, t. ex. i uppställningen af Poœ ). 
