182 
E. Adlerz. 
gagnat mig af knoppfjällen hos de flesta af våra inhem¬ 
ska trädartade växter samt prydnadsbuskar. Dessutom 
hafva följande underkastats en noggrannare undersökning 
och utförligare beskrifning: 
Heritiera macrophylla (enl. etik. uti Upsala Botani¬ 
ska trädgård.), Cratægus coccinea L., Elæagnus argentea 
Pursh., Deutzia gracilis S. & Z., Podocarpus Totara Don, 
Azalea indica L., Hakea corymbosa R. Br., Cephalotaxus 
Fortunei Hook., Cytisus Laburnum L., Aesculus glabra 
Willd., Sorbus scandica Fr., Quercus Robur L., Caragana 
arborescens Lam. Af den på dessa specialundersökningar 
stödda allmänna framställningen af väfnaderna, i hvilken 
De Barys uppställning blifvit följd, må följande utdrag 
meddelas. 
Epidermis. Dess celler äro vanligen till formen uti 
vertikalsnitt rektangulära — uti horisontalsnitt qvadra- 
tiska. Oftast sitta de tätt packade. Stundom saknas 
inre epidermis (Ribes alpinum, Abies). Yttre epidermis- 
cellernas yttre membraner äro i de flesta fall starkt 
förtjockade. Ofta sträcker sig förtjockningen äfven till 
de öfriga väggarne. De förtjockade membranerna färgas 
gulbruna, de oförtjockade blåa af klorzinkjod. I några 
fall (vid stark trikombildning) uteblifver förtjockningen 
alldeles (Elæagnus). Afven starkt förtjockade epider- 
misceller bibehålla länge sin cellqvalitet och dela sig. 
Stundom bildas en flerskiktad epidermis (Cratægus cocci¬ 
nea och Cephalotaxus Fortunei). Hos denna senare uppnå 
dess celler en så betydlig storlek, att den flerskiktade 
inre epidermis slutligen intager fjällets halfva bredd. 
De talrika trikombildningar, som bekläda epidermis, 
kunna vara af 2 slag: 1) sekretförande och 2) icke 
sekretförande. Båda slagen tjena till skydd för knoppen. 
Hos förra slaget åstadkommes detta derigenora, att luft¬ 
tillträde till knoppen försvåras genom sekretafsondringen. 
Häraf försvagas transpirationen från de unga knoppde- 
larne, hvilket bar till följd, att turgescensen och tillväx- 
