Bidrag till knoppfjällens anatomi hos träd och buskartade växter. 
183 
tens hastighet ökas. De icke sekretförande håren äro 
vanligen luftförande och bilda derigenom skyddande, vär- 
meoledande lager. Det förra slaget af skydd kallas af 
Hanstein aktivt, det senare passivt. Till sin form äro de 
sekretförande trikoipbildningarna än enkla (glandelhår) 
än sammansatta (kolleterer) t. ex. Sorbus, Azalea. 
Korkväfnaden är såsom den förtjockade epidermis en 
skyddande väfnad, men förekommer blott hos ett begrän¬ 
sad t antal fjäll. Den uppstår ur phellogenlager, som bil¬ 
dats genom meristematiska delningar uti parenkymet. 
Korklagren löpa hos en del fjäll tätt under yttre epider¬ 
mis uti vertikal riktning eller under både yttre och inre 
(Ulmus, Aesculus, Heritiera). Dessa vertikala lager sam¬ 
manbindas ofta af horisontala. Det mellan korklagren 
liggande parenkymet blir slutligen förkorkadt. Hos andra 
fjäll gå nämda korklager horisontalt nära spetsen, som 
blir afskuren och förkorkad. De vertikala lagren äro der 
ej. eller föga utvecklade (Cytisus Laburnum, Pyrus Malus). 
Hos ett tredje slag af fjäll bilda korklagren en vertikal 
väfnad ett stycke under yttre epidermis och böja sig se¬ 
dan inåt, bildande en bågformigt böjd linea ett stycke 
nedom fjällets midt, hvarigenom dess öfre hartsförande 
del blir afstängd från dess nedre tunnväggiga och svagt 
klorofyllförande (Amygdalus nana, Caragana arborescens). 
I ett fjäll har jag sett koncentriska korklager upp¬ 
träda kring slemkaviteter och kärlknippen (Heritiera). 
Utvecklingen af vertikala korklager är undersökt hos 
Aesculus glabra och tyckes fortgå centripetalt. Hos de 
koncentriska lagren kring sleinkaviteterna och kärlknip¬ 
pena är den åtminstone till större delen centrifugal. 
Parenkymet är dels tunnväggigt med större 1. åtmin¬ 
stone tydliga intercellularrum dels kollenkymatiskt af tätt 
hoppackade celler. Det förra slaget ligger vanligen uti 
fjällets midt, motsvarande stammens inre barklager enl. 
Prof. F. W. Areschoug, det senare på fjällets båda sidor 
(=yttre barklagret). Stundom finnes ingen skilnad mellan 
