Bidrag till knoppfjällens anatomi hos träd och buskartade växter. 
185 
dens betydelse kan sammanfattas på följande sätt: 1) tje- 
nar till stöd för fjället, 2) skyddar i någon mon knoppen 
mot kyla, 3) ger fjället en stor fasthet och hårdhet, hvar- 
igenom detta sannolikt utöfvar ett passivt tryck mot knop¬ 
pen, hvars turgescens derigenom ökas. Vid löfspricknin- 
gen söka nämligen knoppens väfnader vidga sig, men hin¬ 
dras något af de hårda tjällen, som derigenom utöfva ett 
passivt tryck. Hos Cytisus Laburnum är utvecklingen af 
de korta sklerenkymcellerna undersökt, hvaraf framgått, 
att membranförtjockningen börjar mycket tidigt. 
Då sklerenkymförande fjäll utväxa till blad(stipler), 
upplösas stundom de förtjockade väggarne, och tunnväg- 
gigt, svagt klorofyllförande parenkym bildas (Quercus, 
Azalea). Af en vinterknopp utaf Quercus Robur hafva 
fjäll på olika höjd undersökts och dervid framgått, att 
omkring 25, nedifrån räknadt, äro helt och hållet bruna 
och af nästan likartad byggnad d. v. s. försedda med tal¬ 
rika, starkt förtjockade celler. Derpå hafva fjäll från den 
utsprickande knoppen undersökts och sklerenkymet har då 
befunnits vara stadt i upplösning. Uti de yttre fjällen 
bibehålies det, om ock med delvis resorberade väggar. 
10 och 12:te fjällen nedifrån hatva i några fall befunnits 
alldeles fria från sklerenkym, i det de voro mjuka af 
tunnväggiga, sparsamt klorofyllförande celler. I vissa 
celler kan denna membranupplösning tydligt iakttagas. 
Den ej angripna cellväggen är i början hvit utan tydlig 
skiktning, men blir sedan brunaktig af något hartsartadt 
ämne och företer tydliga skiktningar på samma gång dess 
inre kant blir ojemn. Här ser man en framskjutande 
kant, der en fördjupning och på andra ställen synas de¬ 
lar af väggen lösryckta. Angående orsaken till detta 
egendomliga och, för så vidt jag vet, ej förut anmärkta 
förhållande kan jag ej lemna någon upplysning. Sanno¬ 
likt tjenstgör cellulosa här såsom reservnäringsämne så¬ 
som de förtjockade endospermcellerna hos Dadeln och 
Phytelephas. 
13 
