V. B. Wittrock. 
99 
uttorkning; de förlora då mycket snart sin gronings- 
förmåga. 
Så är också förhållandet med Linnæafrôen. Förvaras 
dessa inne i torrt rum öfver vintern, så dö de. Utsås de 
åter pa hösten, strax de äro skördade, gro de med lätt¬ 
het. Derföre då en min slägtinge, Fröken G. Danielsson, 
som har sitt hém i en Linnæarik trakt i Wermlands Elf- 
dal, sistlidne höst i Oktober utsådde Linnæafrukter inne 
uti krukor, hade hon den glädjen att inom kort se små 
Linnæaplantor skjuta upp. På min begäran insamlades 
på nämnde ställe i början af December ett antal Linnæa¬ 
frukter och öfversändes inpackade i fuktig mossa hit till 
Upsala * 1 ). Dessa, som vid sin ankomst hit genast utsåd¬ 
des, visade sig till största delen hafva bibehållit sin gro- 
ningsförmåga, och gåfvo mig sålunda ett godt material för 
studium af groningsförloppet. 
Frukterna såddes uti krukor fylda med skogsjord, och 
krukorna förvarades inne uti rum vid en temperatur som 
vexlade mellan 14 och 18 grader Celsius. Redan efter 
1 1 / a vecka inträdde groningen hos en del frön (andra 
kommo ända till 3 veckor senare). Vid groningsaktens 
början förlänger sig embryots hypokotyla stamled och 
skjuter lillroten före sig ut genom den sprickformiga öpp¬ 
ning som bildats på fröskal och fruktvägg i trakten af 
mikropyle. Ifven hjertbladen hörja att tillväxa, under 
det att de i sig upptaga de i endospermet förvarade nä¬ 
ringsämnena. Under den derpå följande perioden tilltager 
lillroten såväl som den hypokotyla stamleden snabbt i 
längd. Stammen tillväxer dock ej i rak riktning, utan 
gör en genom hastigare längdtillväxt på dess ena sida än 
på den andra förorsakad böjning, som snart nog blir så 
stark att den uppgår till ungefär 180°; selig. 2. Denna 
*) I Upsalatrakten är Linnœa borealis L. en riktig sällsynthet. 
I någon större ymnighet förekommer hon ej närmare än på ett par 
mils afstånd från staden. 
