Smärre notiser. 
41 
utvecklade fruktsvepe har tal. dock hänfört den till det 
förra slägtet, likvisst som ett subgenus, utmärkt genom 
att bladen äro försedda med en vattenklar kant till följe 
däraf att kantcellerna sakna klorofyll. 
Zoologiskt-botaniska föreningen i Helsingfors den 30 Nov. 1877. 
Mag. Hj. Hjelt redogjorde för vegetationsförhållandena å tundrorna 
i Kemi lappmark. De södra af dem voro på toppen delvis och på 
de högre sluttningarne helt och hållet betäckta med qvarzitstenar af 
olika storlek, hvarför deras veg. var högst torftig; så fans på toppen 
af den högsta, Yllästunturi (omkr. 1800 fot) endast 8 fanerogamer: 
Empetrum (ymnig), Vaccinium vitis idœa, V. myrtillus, Juncus tri¬ 
fidus, Carex vitilis , Festuca ovina äfvensom Solidago och Trientalis ; 
äfven mossor och lafvar voro i lika grad vulgära, däremot påträffades, 
ehuru mycket sparsam AUosurus crispus (upptäckt 1788 på samma 
ställe af Liljeblad). 
Intressantare var växtligheten på den mer mot n. belägna Pallas- 
tunturit (ung. 68° 10' n. br.). Högsta toppen Himmelriiki (2889 fot), 
hvilken skjuter in i fjällregionen, hade att uppvisa Salix glauca och 
ymnig S. herhacea, ymnig Phyllodoce, Azalea, Arctostaph. alpina , 
Betula nana, Empetrum, Vacc. vitis idœa, de båda sista förkrympta 
liksom äfven Linncea, Trientalis och Bubus chamœmorus, vidare 
Cardamine bellidiflora, GnapJialium supinum, AUosurus, Juncus tri¬ 
fidus , Carex spar siflora, Fest, ovina, Aira flexuosa; på de högsta 
sluttningarne i fjällregionen dessutom Andromeda hypnoides och 
Juniperus communis f. nana. — 5 Hvad björkregionen angår, så börjar 
den på mycket varierande höjd och är ganska olika på de skilda 
sluttningarna. När t. ex. sluttningen mot n. v. ännu tillhörde fjäll¬ 
regionen, så befann man sig på motsvarande höjd af den n. o. slutt¬ 
ningen redan i björkregionen, ehuru väl denna mest frambragte fj äll- 
växter såsom Andromeda hypnoides och Diapensia, hvaremot på 
s. o. sluttningen mest förekommo sydliga växter. Dock påträffades 
här tillsamman med Hieracium pilosella, Calluna m. fl. Aspidium 
Lonchitis. Den rikaste och mest egendomliga vegetationen erbjödo 
dock de dälder ”kurut” som åtskilde de olika topparna, hvarvid bör 
anmärkas att de alpina och subalpina växterna i dessa gingo långt 
ned, så t. ex. anträffades Oxyria digyna och Arabis alpina ännu i 
granregionen. Då öfversta delen af dessa dälder var uppfyld ! af snö¬ 
massor, hvilka troligen aldrig smälta, var man här i tillfälle att på 
en sträcka af några hundra famnar se en växt i de mest olika utveck¬ 
lingsstadier : så var t. ex. fallet med Banunculus pygmceus och Car- 
damine bellidiflora. Öfriga här förekommande växter voro Sibbaldia 
