42 
Smärre notiser. 
och Lnzula parviflora (båda ymniga), på sina ställen Allosurus, för 
öfrigt Carex lagopina, Veron, alpina, Gnaphalium norvegicum m. fl. 
— Hvad de lägre regionerna beträffar, så upphörde på hela Pallas- 
tunturit tallen såsom skogsbildande träd nästan förr än granen, oak- 
tadt enskilda tallar gingo obetydligt högre än granen. I alla fall 
kunde man här icke tala om någon särskild tallregion, hvilket dock 
måhända berodde på jordmånen. 
Elias Fries. 
t 
Knappt hafva festerna till minne af Linnés för 100 år 
sedan skedda bortgång hunnit firas, förrän det smärtsamma 
budskapet når oss, att en af Linnés efterträdare som bota¬ 
nisk lärare vid Upsala universitet hvilken föddes några år 
efter Linnés död, slutat sitt långa vidtfräjdade lifs bana 
i Upsala d. 8 febr. 
Elias Magnus Fries föddes i Femsjö prästgård d. 15 
aug. 1794 och röjde tidigt sin håg för Floras barn; långt 
innan han (1811) blef student i Lund, var han väl be¬ 
vandrad i svamparne, som blefvo hans liufvudstudium. 
o 
Ar 1814 blef han magister och docent i botanik, 1819 
adjunkt vid Lunds universitet, 1824 titulärprofessor, 1834 
professor i praktisk ekonomi vid Upsala universitet, 1851 
professor i botanik efter G. Wahlenberg och tog afsked 1859. 
Ledamot af Vetenskapsakademien blef han redan 1821. 
Man finner bland hans mer än 150 arbeten och upp¬ 
satser de mest olika delar af botaniken värdigt represen¬ 
terade: fanerogamcr, svampar, lafvar, växgeografi och -histo¬ 
ria, växtnamns etymologi, fenologiska iakttagelser, m. m. 
Genom sina Novitiæ floræ suecicæ och andra arbeten utredde 
han mången fanerogam-arts förut dunkla förhållande till 
närstående och tog härvid växtens biologiska egendomlig¬ 
heter mer i betraktande, än förut varit vanligt. Svam- 
parne, som endast lefvande kunde med fördel undersökas, 
hade näml, lärt honom, att man måste iakttaga växterna 
