Om Linnæa bor«alis L. 
51 
Assimilations-årsskotten förete en större vexling i 
afseende på mellanledernas antal än fruktifikationsskotten. 
I allmänhet hålla de sig väl mellan ofvan uppgifna grän¬ 
ser, nämligen talen 4 och 6; men man träffar också någon 
gång årsskott med blott 3 mellanleder, liksom å andra 
sidan sådana med t. o. m. 7. Årsskottets längsta mellan¬ 
led är här den mellersta eller den som är belägen när¬ 
mast framom den mellersta; och ifrån denna eger ett 
aftagande i mellanledernas längdutveckling rum såväl 
uppåt som nedåt. Assimilationsskottens medellängd torde 
kunna anslås till föga mer än l cmr. De kortaste som 
jag uppmätt voro 0,5 och de längsta 2,3 cmr långa. 
Föryngringsårsskotten vexla ännu mera än assimila¬ 
tionsskotten med afseende på antalet, af de i dem ingående 
internodierna. De normala årsskotten, d. v. s. de som 
utvecklat sig ur terminalknoppen hos ett föryngringsskott, 
hafva ett större antal än de, så att säga, adventi va, d. v. s. 
de som under förut påpekade förhållanden uppstått ur 
terminalknoppen hos ett assimilationsskott (eller som hafva 
något annat ursprung l ). Antalet hos de förra vexlar 
mellan 12 och 18 samt hos de senare mellan G och 15. < 
Det allmännast förekommande antalet är hos de förra 
14 och hos de senare 11 2 ). Beträffande mellanledernes 
inbördes längd eger ett analogt förhållande rum med livad 
vi finna vara fallet hos assimilationsskotten. De längsta 
internodierna intaga skottets mellersta (och tillika allra 
största) del; ocli vid skottets båda ändar finna vi kortare 
sådana — särdeles vid dess nedre del, der en eller två 
(Wigands s. k. ”Knospenglieder”) äro helt outvecklade. 
TJti det intressanta arbetet ”Der Baum. Betrachtungen 
D Se längre fram i denna afdelning. 
2 ) Jemnför beträffande antalet internodier hos åtskilliga andra 
träd- och buskvkxter E. Ohi.erts uppsats: ”Einige Bemerkungen über 
die Knospen unserer Bäume und Sträucher” i :1 Linnæa”, Bd. II, 1837, 
sid. 639. 
4 * 
N 
