52 
V. B. Wittrock. 
über Gestalt und Lebensgeschiclite der Holzgewächse” 
1854, sid. 34—40, bar A. Wigand nedlagt bland mycket 
annat äfven resultaten af omfattande undersökningar be¬ 
träffande nu ifrågavarande ämne. Han påvisar der, att 
ett trefaldt förhållande kan ega rum hos våra träd och 
buskar med afseende på internodiernas inbördes längd 
hos årsskottet. Hos ett ej ringa antal arter, t. ex. almen, 
syrenen och blåbärsbusken, tilltaga internodierna i längd 
nedifrån uppåt; hos ett ännu större antal, exempelvis 
eken, björken och ljungen, eger först ett tilltagande och 
sedermera, mot spetsen, ett aftagande rum; och hos en 
enda, nämligen Acer campestre, förhåller det sig på ett 
motsatt sätt mot hvad som var fallet hos de till första 
kategorien hörande (de s. k. ”Knospenglieder” äro härvid 
dock ej tagna med i beräkningen). Att Linnæa i före¬ 
varande afseende hör till den 2:dra kategorien framgår 
af hvad som förut blifvit anfördt. — Den största längd 
jag funnit hos ett internodium af ett föryngringsskott är 
5,9 cmr. Totallängden af ett föryngringsskott kan uppgå 
ända till 45 cmr (antalet internodier hos ett af denna 
längd var 17). Såsom minimum i afseende på längd torde 
man kunna sätta 6 cmr. 
Den klassifikation af årsskotten, som här ofvan blifvit 
lemnad, gäller, enligt hvad som blifvit sägdt, i främsta 
rummet de under det löpande året bildade årsskotten. 
Men den bör tydligen äfven liafva sin tillämplighet på 
de äldre årsskotten, äfven om dessa med åldern, såsom 
ju naturligt är, förlorat en del af de här ofvan såsom 
känntecknande angifna attributen. Genom aktgifvande 
dels på längdutveckling och dels på ställning i förhållande 
till andra yngre såväl som äldre årsskott låter det sig 
dock i allmänhet utan någon svårighet göra att bestämma 
af hvad slag ett äldre årsskott är eller kanske rättare 
sagdt varit. Låter nu indelningen i föryngrings-, assimi¬ 
lations- och fruktifi kation s-skott använda sig på växtens 
samtliga årsskott, så bör den äfven kunna användas på 
✓ 
