Ora Linnæa borealis L. 
83 
För Småland och en stor del af Sverige var 1868 ett 
missväxtår; möjligen står ett sådant åter för dörren. Men 
jag vill ej sluta såsom olycksprofet, utan erinra om att 
de år, som närmast följde efter 1868, voro goda år, som 
rikligen ersatte det nämda svag-året, och att efter ett 
våt-år blir sällan ett godt år, men efter ett tork-år brukar 
vanligen följa ett eller flere goda år, emedan marken blir 
luckrare och tjenligare för sädesodling, sedan den varit 
fullt torr. 
Jönköping den 30 april 1878. 
Om Linnæa borealis L. 
En jemnförande biologisk, morfologisk och 
anatomisk undersökning. 
Af V. B. Wittrock. 
(Forts, fr. föreg. n:r). 
Till de ofvan nämnda, norm alt förekommande tre sla¬ 
gen af årsskott simile man, om man så ville, kunna lägga 
ännu ett fjerde, som dock blott förekommer under sär¬ 
skilda, mindre vanliga förhållanden. Om Linnæa-stammen 
öfverväxes af hög och tät mossa, så att den blir nästan 
alldeles afstängd från ljus, händer det i sällsynta fall, 
att någon af knoppar ne på det tvååriga föryngringsskot- 
tets bakersta del utvecklar sig till en kort gren, som bär 
endast lågblad (de qvarsittande, något utvecklade knopp¬ 
fjällen) och alls inga Örtblad. I toppen eger denna lilla 
gren en vinterknopp, som nästa år kan utveckla sig till 
en assimilationsgren. Sådana, endast lågblad bärande 
grenar har jag en gång iakttagit proleptiskt utvecklade 
från nedre delen af ett i toppen skadadt, det löpande året 
tillhörande assimilationsskott. 
Såsom ett ytterligare supplement till det som blifvit 
sagdt om årsskotten må nämnas, att mellanformer mellan 
