Om Linuæa borealis L. 
95 
särskildt egendomligt, endast nämnas, att äfven epidermis- 
cellerna föra reservnäringsämnen. 
Hos en äldre Linnæa-buske söker man förgäfves efter 
någon hufvndrot. Han förskaffar sig sin näring ur mar¬ 
ken blott genom från stammen utgående birötter. När 
den från början befintliga, vid redogörelsen jför groningen 
omnämnda hufvudroten bortdör, är dock ännu ej kändt. 
Ej heller vet man hvilken grad af utveckling den kan 
uppnå. Att den ej alltid förblir enkel är dock säkert, 
alldenstund den hos åtminstone en af mina unga, nu i 
femte månaden varande plantor bildat ett par rotgrenar. 
Birötterna, som utvecklas från stammen, tillhöra 
efter regeln föryngringsskutten. Dock är det ej sällsynt, 
att finna en birot utgående från basen af ett assimilati¬ 
onsskott, nämligen ett sådant som utvecklats omedelbart 
från ett föryngringsskott. Under likartade förhållanden 
och på motsvarande plats träffar man också någon gång 
en birot hos ett fruktifikationsskott. Att deremot finna 
en birot utgående från ett assimilations- eller fruktifika¬ 
tionsskott, som utvecklats från ett annat skott af samma 
slag, är i hög grad sällsynt. Detta beror påtagligen derpå, 
att nämnda uppräta skott då regelmässigt äro aflägsnade 
ett stycke från marken. Blifva de genom yttre åverkan 
nedböjda till marken, kan birotbildning äfven hos dem 
ega rum. 
Hos föryngringsskotten är birötternas plats tem- 
ligen noga bestämd. De sitta nämligen nästan undan¬ 
tagslöst i närmaste närheten af lederna. Blott en enda 
gång har jag iakttagit en birot, aflagsnad från lederna, 
utgående nära midten af en mellanled. Vill man närmare 
bestämma platsen för birötterna vid lederna, skall man 
finna, att denna kan vara något olika. Oftast sitta de 
ensamma strax bakom ett bladpar. Stundom förekomma 
de här parvisa och då antingen bredvid eller framom 
hvarandra. Ofta sitta de strax framom ett bladpar; och 
kan det uppställas såsom allmän regel, att en eller flera 
