Om de Skandinaviska lafvarnas utbredning. 
121 
växer blandad. I yngre tillstånd och fuktig är den nästan ljusblå, 
genomskinlig (troligen deraf namnet Agyrium cæsium), i äldre lätt 
urskiljd genom halft genomskirhga, något åt blått stötande frukter 
och betydligt mindre sporer. 
-c oarctata ß elachista forma delicio sula. Ällholmens 
kalkbrott nära Arboga ”ad tramites silvarum”. 
- cæsiopruinosa. W. prgd och Bockholmen i Hjelmaren. 
Apothecia ”minus pruinosa, demum plus minus denudata.” 
- Nylanderi. Troligen allmän i mellersta Sverige på gärdes- 
gårdar i skog och skuggigt läge, vanligen steril, liksom alla arter, som 
äro sorediösa. Äfven på barrträds bark. W. och Ö. mycket allmän. 
- sanguinaria y melina. G. på gran. Askersund på klip¬ 
por vid Wettern. 
•• o 
- DicJcsonii. O. Sör Åby. 
Lecidea fuscoatra ß subcontigua. W. och Ö. Denna form synes 
med förkärlek utvälja jernhaltig sten, som oxiderat. Öfvergångar 
från hufvudformen kan man der lä se. Nästan krithvit crusta finnes 
på dylik sten, der andra lafvars crusta af jernoxiden antagit en rost¬ 
brun färg t. ex. Rhizocarpon Oederi. Äfven anträffad på sten, som 
icke synes innehålla jern. 
- pycnocarpa. C. Stengärdet. 
- erratica. W. Wij skog på mindre, i gruset liggande stenar. 
- sylvicola. W. prgd. 
- lynceola. W. prgd på mindre stenskärfvor och stenar 
på kanterna af ett djupare, beskuggadt dike, blandad med föregående 
och L. crustulata. Dess ytterst små, svarta apothecier tagas lätt för 
spermogonier. 
Catillaria atropurpurea * Neuschildii. W. på Juniperus. 
- erysiboides. W. här och der. 
_ synothea. W. på gamla lador. 
Buellia Schœreri. W. på naken ved. 
Buellia alboatra â zabotica. W. Malmberga på asp, sparsamt. 
_ betulina. Denna art är troligen allmän, ehuru vanligen 
steril; isynnerhet i kärrmarker träffas knappt ett yngre alträd, på 
hvilket man icke kan träffa arten. Mindre allmän på björk. 
Rhizocarpon applanatum. W. Wij skog. 
- ignobile. W. Wij skog. 
_ viridiatrum. Denna art, som i Lieh. Scand. icke är 
upptagen som Skandinavisk, men ”apud nos vix dubie est invenien¬ 
dum”, är enligt uppgift anträffad af D:r Hellbom i Örebrotrakten och 
af mig W. prgd. 
- rubescens. W. Wij skog. 
