Om Linnæa borealis L. 
125 
på deras absoluta styrka, urskilja vi lätt 2 slag, nämligen 
starka och svaga. De förra må benämnas kraftknoppar; 
de senare beteckna vi, efter Hartig, med benämningen 
pro venti vknoppar ; de hafva äfven blifvit kallade ”sof- 
vande ögon’ 1 och hvilknoppar (”Ruheknospen”, Wigand). 
Kraftknopparne utmärka sig —- förutom genom sin jem- 
förelsevis betydliga storlek — derigenom att de utväxa 
till årsskott vid början af den vegetationsperiod som följer 
näst efter den, under hvilken de blifvit anlagda. Proven- 
tivknopparne deremot, — hvilka äro betydligt mindre, — 
utveckla sig ej till årsskott vid början af andra vegeta¬ 
tionsperioden, utan slumra ännu någon tid, ofta 2 till 3 
år, innan de utväxa till årsskott, om nämligen ett sådant 
utväxande någonsin eger rum (i talrika fall komma de 
aldrig till någon vidare utveckling, utan förtorka och 
bortdö slutligen). Den frågan framställer sig nu: hvilka 
af vinterknopparne äro kraftknoppar och hvilka äro pro- 
ventiva? Kraftknoppar äro först och främst alla terminala 
knoppar samt vidare i de flesta fall den ena — och då 
naturligtvis den starkare — af de begge knoppar, som 
tillhöra ett bladpar hos en föryngring sgren. Kraftknoppar 
förekomma dock ej i det första lågbladparets axiller, lika¬ 
som normalt ej heller i axillerna af de tvenne sista ört¬ 
bladparen. På den ofvan lemnade bildliga framställningen 
af knopparnes anordning äro kraftknopparne betecknade 
med +, hvaremot proventivknopparne äro utmärkta med 
(+) eller — A ). Äfvén hos de fruktitikativa grenarne fin¬ 
nas regelmässigt i örtbladvecken 1 eller 2 axillära kraft¬ 
knoppar; men hos assimilationsskotten förekomma sådana 
blott i undantagsfall. 
Ej sällan händer det hos föryngringsskotten, att begge 
knopparne (sålunda både den relativt svagare och den 
x ) Med bokstafven b, som finnes på ett par ställen på skemat, 
angifves, att i det konkreta fall, som ligger till grund för afbildnin¬ 
gen, på dessa ställen funnos birötter. 
