Om Linnæn borealis L. 
127 
De knoppar, ur hvilka dessa grenar framgå, haf va då 
hvilat ungefär 1 4 / 4 år i stället för 1. Exempel på opsi- 
gona skott af detta slag finna vi i de ej just sällsynta 
fruktifikationsskott som blomma på eftersommaren (i Augu¬ 
sti och September) i stället för på högsommaren. De 
opsigona skott som eljest äro de mest vanliga äro assimila¬ 
tionsskott, som utvecklats ur axillära knoppar med 2 års 
hvilotid. Någon gång har jag funnit till och med för¬ 
yngring sskot t opsigont utvecklade och då alltid ur axil- 
lärknoppar. Opsigon utveckling af terminala skott har 
jag aldrig iakttagit hos Linnæa. 
Efter den nu lemnade redogörelsen för vinterknop- 
parnes inbördes anordning och natur torde g ren ar nes 
anordning inses temligen af sig sj elf. Antydningsvis vill 
jag blott nämna, att de normala — d. ä. i rätt tid ut¬ 
vecklade — grenarne på hufvudstammen stå skiftevis med 
livarandra, bildande 2 raka rader. Genom opsigoni kunna 
sedermera grenar uppkommn, som störa denna normala 
anordning så till vida, att genom dem par af motsatta 
grenar här eller der uppstå. 
Till sist några ord om vinterknopparnes knoppfjäll. 
Dessas vanliga form ses af fig. 6. De äro alla klorofyll¬ 
förande, äfven de yttersta. Hvad beträffar deras antal 
torde jag få hänvisa till den sid. 90 lemnade redogörelsen 
för lågbladen. Förhållandet är nämligen i allmänhet det, 
att lika många par lågblad, som ett skott eger, lika många 
par knoppfjäll har den knopp haft, ur hvilket skottet ut¬ 
vecklats. Undantagsvis kan knoppen ega ännu ett knopp- 
Ijällspar mera; om nämligen, såsom någon gång händer, 
det första knoppfjällsparet är alldeles rudimentärt, i hvil¬ 
ket fäll utvecklingen till lågblad uteblifver. Det högsta 
antal knoppfjäll en vinterknopp sålunda kan ega är 4 par. 
Detta är dock mycket sällsynt; vanligare är 3 par, isyn¬ 
nerhet hos de blandade knopparne, och vanligast är 2 par. 
(Forts.) 
