Om Linnæ* borealis L. 
17 
hvad man kaliar grenens förblad; se lig. 11. Dessa för¬ 
blad äro ungefär hälften så stora som stödjebladen samt 
af nästan samma form som dessa. Mellanledens längd 
är omkring 1,5 cmr. Ofvanför denna mellanled vidtager 
en annan kortare (af omkring 1,5 mm. längd), som är så 
starkt böjd isynnerhet i sin basala del, att blomman der- 
igenom blir hängande; se fig. 11. Denna mellanled af- 
slutas strax under blomman vid ett par af brakteer ( b 1 
på fig. 17), hvilka såsom fullvuxna äro så små, att de 
endast med mycken svårighet urskiljas med obeväpnadt 
öga. Mellanleden ofvanför dessa brakteer är alldeles out¬ 
vecklad. Högst obetydligt ofvanför det första braktepa- 
ret sitter nemligen ett andra braktepar (b 2 på fig. 17). 
Dettas blad äro redan vid blomningen betydligt större 
än det förstas. De äro tjocka och köttiga, på yttre sidan 
starkt glandelhåriga, nedtill något skålformiga samt så 
pass stora, att de täcka drygt tredjedelen af blommans 
fruktämne. Efter blomningen, under fruktens utveckling 
tillväxa dessa brakteer så betydligt, att de nå samma 
längd som den mogna frukten samt täcka denna till den 
allra största delen, jfr. Bot. Not. 1878, sid. 19 samt fig. 
1. Om dessa brakteers biologiska betydelse kommer att 
talas längre fram. 
De tvenne brakteparen hafva, med anledning deraf 
att de ega] sin plåts alldeles omedelbart under blomman, 
af äldre författare blifvit räknad till denna. Linné be¬ 
traktade dem som ett slags foder och benämnde dem 
”perianthium fructus ” *), under det han benämde blomfo¬ 
dret ”perianthium floris”. Afven Wahlenberg tog dem för 
en art blomfoder och lät dem bilda en ”calyx inferior 
quadrifidus” 2 ). Att det öfre paret ingår, visserligen ej i 
bildningen af blomman, men i bildningen af skenfrukten, 
har jag påvisat i afhandlingens förra del (Bot. Not. 1878 
*) Flora suecica, Ed. secund., sid. 220. 
2 ) Flora lapponica, sid. 170. 
2 
