58 
Litera tur-öfversigt. 
gonidier. — Mesoblastesis utvecklas ungef. som acrobla- 
stesis. 
Hos alla busklika, bladiga och skorplika arter med 
undantag af de endophloeoda och epiphyta, i synnerhet 
dem som säges ha ”thallus conspurcatus”, finnes en annan 
acro gem från hyfemat utgående bildning: gonosphcerium. 
Det har i början likhet med ett gonangium (jfr Bot. Not. 
1877, sid. 113), men någon differentiering i kapsel och 
kärna inträder ej.' Alla den druflika kroppens färgade 
celler, g ono splicer idier utväxa till större eller mindre me- 
trogonidier, som senare öfvergå i slem. I gonosfäridierna 
utvecklas hvad förf. kallar zoogonidier. — Hos nämnda 
lafvar finnes äfven en annan bildning, som Wallroth 1825 
kallade gonotrophium. Det liknar stundom unga apothecier 
hos graphideer, stundom exkrementer af insekter, och be¬ 
står af flere slags blastmem, omgifna af ett af hy fema ge¬ 
nomdraget slem — stundom bildas ett nytt thallom direkt 
af det, stundom sönderfaller det först i ett ”soreuma”. Hit 
hör äfven Schwendeners ”adventivgren”, podetiet hos Cla- 
donia och Boeomyces, m. m. — Äfven andra blastemformer 
omtalar förf. 
b) eller genom hormosporer. Dessa organ äro akro- 
gena bildningar, liksom akrosporerna hos svamparne, och 
hafva ett sporlikt utseende; de sitta mycket löst fästade. 
Tre olika slag finnas hos Leptogium myocliroum. Ett slag 
utgår från toppcelleu af en rottråd, som uppsväller, delar 
sig och innehåller tämligen stora mikrogonidier. De som 
utbildas direkt från barklagret, genomlöpa samma utveck¬ 
ling som en Rhizocarpon-spor. Dessa bete rosporer utvecklas 
sedan genom cellernas tillväxt, förökning af mikrogoni- 
dierna och modercellernas förslemning. Från hyfemakaps- 
len, som redan utbildats, innan sporerna lossnat, intränga 
därpå trådar i slemmet. Den ojämna ytan på vissa No- 
stoc-sporer och Gloeocapsa stegophila vill förf. anse för en 
hy fema-kapsel. 
I stylo sporernas celler finnas mikrogonidier och hela 
