98 
Lite ratnr-öf versigt. 
mängd slägten, kan sluta till de klimatologiska förändringar, som den 
tertiära perioden varit underkastad, samt framlägger fakta för att 
stamformerna till våra nutida löfträd redan tidigt under den tärtiära 
perioden funnos dels i de arktiska trakterna, dels på Europas berg, 
livars fotter omkransades af en helt sydligare vegetation. Asa Gray, 
som nyligen (se Nature 6 Febr. 1877) lemnade en jemförande skil¬ 
dring mellan gamla och nya ver!dens skogar, framhåller de europei¬ 
ska skogarnes fattigdom på arter i jämförelse med N. Amerikas, under 
det att tertiärtidens voro nästan desamma. Såsom skäl härför an- 
föres, och helt säkert med rätta, att när istiden kom, kunde träden 
i Amerika, der bergsträckorna gå i norr och söder, vandra söderut 
till lämpliga trakter, på hvilka de sedan lika lätt vandrade tillbaka. 
Europas skogsvegetation mötte deremot på sin vandring söderut bergs¬ 
kedjor, gående i ost- och vestlig riktning, hvilka såsom betäckta af 
snö och is de ej kunde öfvervandra, tillföljd hvaraf äfven en stor del 
dogo ut samt blott ett relativt mindre antal öfverlefde istiden för att 
sedan till en del återvända till sin forna hemvist. 
Man får dock ej tro att endast amerikanska element ingingo i 
Europas tertiära vegetation, den var sammansatt af långt flera. Sa- 
porta har särskildt ej mindre än sju olika grupper, nemligen : 
”1. En första kategori, infödd eller autochthon, innefattande typer 
uppkomna inom området, hvilket de aldrig sedermera lemnat. Hit 
tyckas lagren, vinrankan, murgrönan, nerium, åtskilliga lönnar, Tere¬ 
binthus, Cereis etc. böra räknas. 
2. En andra grupp af autochthona element, men beslägtade med 
tropiska former och karakteristiska för det tertiära Europa, 
som genom dem hade sin själfständiga prägel. Dessa slägten äro 
utdöda sedan en viss tid; dit höra Rhizocaulon, Dewalquea, Flabel- 
laria (bland palmerna), Palaeocarya bland juglandeerna, vissa protea- 
ceer, araliaceer, anacardiaceer etc., hvilka funnits flerestädes i det 
eocena och oligocena Europa. 
3. En tredje kategori, snarare kosmopolitisk än egentligen in¬ 
född, men dock gammal på Europas mark och innefattande växter, 
beslägtade med tropiska, hvilka länge lefvat i Europa, som dock slutli¬ 
gen förlorat dem. De finnas utom vår kontinent hufvudsakligen i södra 
och sydöstra Asien. En stor mängd växter höra hit, och deras forna 
närvaro i Europa visar, att vår verldsdel, såvida ej istiden mellan- 
kommit, skulle till en del haft samma vegetation som Indien, Asiens 
öar, södra China och Japan. Till dem höra Lygodium, ailantherna, 
många lagerarter isynnerhet kamfert- och kanelträden, mimosorne och 
acaciorna, bombaxarterna, drakblodsträden, pittosporerna och en mängd 
andra. 
