100 
Literatii r-ôfversigt. 
som än gynnat deras spridning än bidragit till att inskränka och ut¬ 
gallra dem. Man kan i stort angifva deras vandring på följande sätt. 
Under den paleocena tiden funnos de tre första och åtminstone en 
del af den fjerde gruppen tillsammans. Det vill säga, man finner på 
en gång under denna period : autochthona typer sådana som mugröna, 
vinrankan, lagren; typer egendomliga för det dåvarande Europa men 
sedan utdöda, såsom Dewalquea, Grewioptis m. fl.; typer försvunna 
från Europa, men utmärkande för den tropiska floran, såsom kam- 
ferträden, kanelträden, Persea m. fl.; slutligen typer, beslägtade med 
den boreala florans, men tillhörande extra-europeiska grupper, såsom 
de flesta ekar och kastanjer funna vid Gelinden, almar, pilar och popp- 
lar vid Sézonne. 
Under den eocena tiden funnos äfven dessa fyra kategorier: den 
första representerad af lagrar, terebinther, Cercis, de äldsta lönnarne 
m. fl.; den andra af olika slags proteaceer och myriceer, genom slägtena 
Rhizocaulon, Anoectomeria, Apcibopsis, Palaeocarya, Heterocalix m. fl., 
den tredje genom en mängd arter af Cinnamomum, Ailanthus, Phoenix, 
Dracaena, Acacia, Bombax, Aralia, etc. ; den fjerde af några sällsynta 
Betulaster, Populus (med läderartade blad), Microptelea etc. Men 
till dessa kommer äfven den femte eller afrikanska kategorien, som 
då sträcker sig öfver hela Europa och stannar der mycket länge. 
Slutligen blandar sig med de öfriga äfven den sjette eller amerikan¬ 
ska, hvarpå vissa ekar kunnna anföras såsom exempel. 
Under den oligocena tiden visa sig samma grupper, dock så, 
att den fjerde får en större betydelse under den följande perioden 
(”aquitanien”), under hvilken i synnerhet den fjerde erhåller öfver- 
vigt, medan deremot den femte så småningom börjar aftaga. 
Samma rörelse fortsätter och aftager äfven under den miocena 
tiden; den sjette kategorien bemäktigar sig den plats, som den allt- 
jemt aftagande femte innehaft; den andra försvinner så småningom, 
ehuru den inom den yngsta miocena tiden är representerad af Po- 
dogonium. 
Under den pliocena perioden slutligen återstå knappast andra 
typer än af den första, fjerde och sjunde kategorien, ehuru ännu i 
förening med allt sällsyntare efterparter af den femte och sjette. 
Äfven inom den nu lefvande europeiska floran kan man utpeka de 
sista spåren af dessa senare, som medelhafsfloran ännu omfattar. Cera- 
tonia siliqua, myrten, Anagyris foetida, Pistacia lentiscus, den trädar- 
tade Euphorbian m. fl. äro exempel härpå, hvilkas betydelse nyligen 
af Professor Marion blifvit framhållen”. 
Det nu anförda är blott ett af de växtpaleontologiens resultat, 
som i grefve de Saportas intressanta och snillrika bok särskildt blif- 
