106 
A. P. Winslow. 
håriga, i kanten glandelbärande. Blomkronan teml. stor, 
ljusröd. 
Så än ogerna jag vill öka det redan stora artantalet 
hos Rosa, måste jag dock för denna synnerligen intres¬ 
santa form sätta ett nytt namn, emedan det varit mig 
omöjligt att (i min teml. rika Rosalitteratur) hnna någon 
beskrifning, som på densamma kan tillämpas. Genom de 
talrika glandlerna (ej klibbande) liknar den en af grup¬ 
pen Rubiginosæ, till serraturen en tomentosa, samt till 
taggar och (till en del) nyponform en canina med utstå¬ 
ende eller upprätta sepala. — Genom betydlig storlek, 
habitus och spensliga taggar skiljer den sig från rubigi- 
nosa (och genom håriga stift från micrantha); från to- 
mentella åter genom de talrika glandlerna, de långsträckta 
nyponen, upprätta sepala, o. s. v. 
R. canina L. var. dumalis Bechst. Blad mer eller 
mindre dubbelsågade, de secundära tänderna glandelspet- 
sade; bladskaftet mer eller mindre hårigt och glandulöst; 
sepala likaledes glandulosa. Har för öfrigt utseende af 
vanlig R. canina, och bör ej anses vara berättigad att 
upptagas såsom sjelfständig art, såsom händelsen är hos 
åtskilliga utländska förf. 
R. sphœrica Grenier. Har habitus af vanlig canina, 
hvarifrån den skiljer sig genom mer eller mindre håriga 
bladskaft och nästan klotrunda nypon med ej fullt till- 
bakaböjda sepala, utan mer eller mindre utstående. Bla¬ 
den äro enkelt sågade, glänsande gröna. R. sphærica är 
merändiels mera robust än R. canina; blommornas antal 
i knippet ända till åtta. 
R. urbica Lem. och R. platyphylla Rau (Schz, under 
R. dumetorum) äro tvenne former, som jag ej förmår att 
särskilja (enligt mina fynd i trakten.) Den förra kom¬ 
mer möjligen närmare R. canina (vera) på grund af serra¬ 
turen; den senare åter närmare R. dumetorum. Ny ponens 
form är, på grund af detta organs föränderlighet, ej tillräck¬ 
lig för deras åtskiljande (såsom Dumortier m. fl. antaga.) 
