Iakttagelser af celldelning på lefvande material. 
115 
sökning. Sedermera gör man med en hvass knif ett tvär¬ 
snitt af en knopp nära basen, så att ståndarsträngarne 
jemt och nätt skilja sig från blombotten. Öppnar man 
nu forsigtigt knoppen från sidan, så ligga ståndarne fria. 
Dessa lägger man genast uti en 1—2 °/ 0 sockerlösning 
på objektglaset, hvarefter knopparne med en nål och en 
hvass knif borttagas. Ståndarsträngarne böra då hafva 
en längd af 1—3 millimeter. Lägger man nu häröfver 
ett täckglas så är objektet färdigt till undersökning. De 
luftblåsor, som bildas emellan håren böra ej borttagas, ej 
heller håren med en nål skiljas från hvarandra eller täck¬ 
glaset tilltryckas. På ett sådant objekt kan man under 
flere timmar iakttaga celldelningar, om endast destilleradt 
vatten tillsättes i den mån afdunstningen sker, så att 
socker-lösningen ej blifver för concentrerad. Det är före¬ 
trädesvis hårets yttersta cell, som delar sig, dock före¬ 
komma celldelningar äfven ganska talrikt hos andra cel¬ 
ler, om håret ej är allt för mycket utveckladt. 
Toppcellen företer nu från delning till delning föl¬ 
jande stadier: 
1.) Den nyssbildade cellen, som är ungefär dubbelt 
så lång som bred, (ungefär 33 mikr. millim. lång — dock 
mycket varierande) har en stor (omkr. 10 mikr. millim. i 
det närmaste) klotrund kärna. Denna är mycket fin¬ 
kornig och kornen synas ofta anordnade i 5—7 dunkla 
tvärränder — hvarom vidare nedan. Cellens afrundade 
ända är rikt försedd med protoplasma och saknar i normalt 
tillstånd vanligen vacuoler. I cellens motsatta ända — 
den plana — förekomma deremot oftast några vacuoler. 
Sedermera antar cellen och kärnan småningom 
2) en långsträckt form — då de kunna blifva ända 
till dubbelt så långa som på föregående stadium. Kär¬ 
nan synes nu i det närmaste homogen eller mycket finkor¬ 
nig med ett par kärnkroppar, hvilka ej äro så tydliga, 
men vid behandling med osmium eller ättiksyra genast 
framträda. Detta är cellens hvilstadium, på hvilket den 
