Ora Linnæa borealis L. 
141 
dade eger ännu ett fruktifikationsskotts 
vanliga habitus.. Afven den vegetativa 
biaxeln visar någon likbet med de nor¬ 
mala, blombärande biaxlarne, så till vida 
nemligen att den är af ungefär samma 
längd som dessa, samt att den nedersta 
mellanleden är af temligen normal ut¬ 
veckling. Grenens förbladpar innebar 
sålunda bär i det närmaste sin vanliga 
plats. De fyra vid grenens topp befint¬ 
liga bladen sitta dessutom i krans, i 
detta afseende erinrande om blommans 
blad. De nämnda fyra bladen äro för 
Öfrigt rena örtblad samt egendomligt 
nog af två slag, nemligen två större, 
sågade, samt två mindre, helbräddade. 
— Bigrenarnes stödjeblad, s , äro bär, 
liksom bos de i fig. 23 och 24 afbildade 
skotten, ej högblad utan örtblad, men 
med helbräddad kant. — Hos de i sist¬ 
nämnde figurer afbildade skotten bar 
ej blott en af bigrenarne antagit ve¬ 
getativ natur, utan skotten i sin hel¬ 
het bafva äfven iklädt sig en mera ve¬ 
getativ habitus. Hufvudaxelns öfversta 
niska Afdelning af Professorskan A. Retzius). Blott en af de öf¬ 
versta biaxlarne i det såsom vanligt qvastformiga forgreningssy¬ 
stemet bar en normal blomma. Alla de öfriga buro regressivt 
(delvis eller fullständigt) transformerade sådana. Transformatio¬ 
nen visade sig minst stark hos de närmast den normala sittande 
blommorna, och mera genomgripande ju längre från denna de hade 
sin plats. De blad som först antogo örtbladsnatur voro foderbla¬ 
den, och derefter följde fruktbladen (ej kron- och ståndarblad). 
Ståndarne minskades så småningom till antal och försvunno slut¬ 
ligen alldeles utan att ersättas af några särskilda vegetativa blad. 
Kronbladen bibehöllo sig såsom sådana längst; men hos de allra 
yttersta (== nedersta) grenarne hade de dels undergått transfor- 
