Om Liiinæa borealis L. 
143 
nens förblad äro, äfven de. stora och örtbladartade. Egen¬ 
domligt för skottet afbildadt i fig. 23 är, att den blom¬ 
bärande biaxeln ofvanföre förbladen eger ett oparigt, litet 
örtblad, hvaremot motsvarande axeldel hos skottet, afbil¬ 
dadt i fig. 24, eger två små högblad, sittande det ena, /, 
på förbladens normala plats, det andra deremot strax of- 
vanför örtbladparets vidfästningspunkt. Hos sistnämnda 
skott eger den blombärande biaxeln en axillär vinterknopp 
(i det ena af förbladens bladveck), ett förhållande som 
jag iakttagit i blott detta enda fall. Detta tillsamman 
med andra lätt i ögonen fallande förhållanden — se hg. 
24 — gör, att särskildt nu ifrågavarande skott kan sä¬ 
gas hafva allra mest af de tre antagit vegetativ natur. 
Någon gång, ehuru sällan, inträffa hos fruktifikations- 
skott, att de vegetativa bladen, biaxlarnes stödjeblad in¬ 
beräknade, äro tre i krans i stället för två. Jag har 
iakttagit tvenne dylika fall. I det ena, afbildadt i hg. 
25, hade tre blombärande biaxlar (af normal byggnad) 
utvecklat sig, en för hvardera stödjebladet. Yi få sålunda 
här ett enkelt tresidigt knippe (trichasium) utan terminal- 
blomma. I det andra fallet hade blott tvenne dylika bi¬ 
axlar kommit till utveckling; vid ett af de tre bladen 
saknades biaxel eller ens antydning dertill. Man torde 
erinra sig, att då tre blad i krans uppträda på för¬ 
yngring s-grenar, ett likartadt förhållande eger rum med 
vinterknopparne; än finnas tre sådana, en för hvarje blad 
i kransen, än blott två, då det ena bladet fullständigt 
saknar antydning till knopp i sin axill; jfr Bot. Not. 1878, 
sid. 123. 
Hos de hittills omnämnda bildningsafvikelserna hafva 
oregelmässigheterna beträffat hufvudsakligen biaxlarne. 
Hos de åter, som nu komma att anföras, beträffar oregel- 
mässigheten äfven hufvudaxeln. 
Figuren 26 visar ett fall, då hufvudaxeln fortsatt till¬ 
växten ofvan om de begge blombärande biaxlarnes ut¬ 
gångspunkter. En mycket kort mellanled har här bildats 
