146 
V. B. Wittrock. 
högblad; se hg. 29. Äro de nedre stödjebladen örtblad, 
liar man vid en redogörelse för blommornas anordning att 
tala om en eller två axillära blommor samt ett terminalt, 
tvåsidigt och enkelt knippe utan toppblomma. Äro der- 
emot äfven de nedre stödjebladen högblad, blir det hela 
en inflorescens af ett rätt egendomligt slag. Man huge 
väl hänföra äfven denna blomställning till de cymösa, då 
den ju har begränsad hufvudaxel samt ett bestämdt antal 
biaxlar; men på samma gång må man erinra sig, att den 
visar en tydlig tendens åt samma håll som den utpreg- 
ladt racemösa blomställningen hos snöbärsbusken (Sym- 
phoricarpus racemosus Michx.). Om man nemligen tänkte 
sig en sådan Linnæa-blomstâllning utvecklad vidare i den 
inslagna riktningen, så att de blombärande axelparen blefve 
flere, det ena ofvanför det andra, och axelparen dertill 
vore af obestämdt antal, blefve det hela en klase, starkt 
erinrande om den hos nämnde Symphoricarpus 1 ). 
Fig. 29 visar oss ett förhållande som ej är sällsynt 
isynnerhet i de fall, då blommornas anordning afviker 
från den normala. Det består deruti, att en samman- 
växning eger rum mellan delar af flere eller färre axlar 
inom den florala regionen 2 ). I förevarande fall liafva 
begge de nedre biaxlarne sammanvuxit med hufvudaxeln 
på en mycket lång sträcka. Den ena af biaxlarne, som 
är af en ovanlig längd, kommer till följd häraf att utgå 
från hufvudaxeln nära toppen af den mellanled, vid hvars 
bas den har sitt upphof. Äfven hos i öfrigt normala 
blomställningar finner man någon gång de båda biax¬ 
larne sammanvuxna sinsemellan ett längre eller kortare 
stycke. 
ett vanligt örtblad. Stödjebladen pläga ju eljest, äfven då de äro 
af örtbladsnatur, vara helbräddade. 
0 Hos S. racemosus Michx. är dock klasen oftast, ehuru ej 
alltid, försedd med en toppblomma. 
2 ) Exempel härpå lemna äfven skotten afbildade i fig. 33 
och 34. 
