Om itarabygnaden hos Leycesteria formosa. 
171 
på samma sätt som kutikulan gulfâtgadt innehåll fylda 
håligheter, som antagligen äro intercellular-rum. Här, 
liksom i öfriga fall, då hypoderma förefinnes, saknas denna 
väfnad under klyföppningarne. I sistnämnde organ är 
andhålans öfre, af de båda klyföppningcellerna samt de 
närmast tillgränsande öfverhud- och hypoderma-cellerna 
bildade livalf betäckt af en ovanligt tjock kutikula, ett för¬ 
hållande, som ej är ovanligt på blad af sådana vårväxter, 
som liafva att uthärda stränga nattfroster. 
Under hypodennat uppträder ett mäktigt klorofyll- 
parenkym, hvars tunnväggiga celler äro nästan palissad- 
formiga, hvarigenom denna väfnad mycket nära öfverens- 
stämmer med det i bladen förekommande palissadparen- 
kymet och i sjelfva verket är identisk med detsamma. 
Det utgöres af 4—5 rader af celler, livilka äro sträckta 
i radial riktning. Cellerna i den innersta raden äro mer 
rundade och närma sig derigenom de celler, hvilka bilda 
den närmast innanför befintliga väfnaden. Derigenom 
att cellerna hafva en mer rundad form, blifver palissacl- 
parenkymet mindre mäktigt på vissa ställen, nämligen 
midtför vekbastringen, der denna är tjockast och bildar 
liksom mäktigare knippen, som tillhöra de ursprungliga 
bladspårsträngarne. 
Innanför palissadparenkymet förefinnes likaledes en 
parenkymatisk väfnad, hvars mäktighet knappast utgör 
1 / 3 af förstnämnde väfnads, men som återigen är mäkti¬ 
gast på de ställen, der palissadparenkymet, såsom nyss 
anfördes, är tunnast. Denna väfnad, hvars celler sakna 
klorofyll och äro något långsträckta, regelbundet anord¬ 
nade i vertikala rader samt i tvärsnitt rundade eller af- 
långa, sträckta i tangential riktning, är det inre bark- 
parenkymet, som förvandlats i ett kollenkym. Att detta 
verkligen är förhållandet bevisas deraf, att intercellular- 
rum saknas och att membranerna i denna väfnad hafva 
samma utseende och förhålla sig till jodzinkklorid på 
samma sätt som kollenkymets membraner. 
