178 
O. Nordstedt. 
obovatis vel oblique obovatis, apice corona tuborum mino¬ 
rum (3—6) foecundationis ornatis; oosporis globosis vel 
subglobosis oogonium non plane complentibus, membrana 
oospori naturi crassa subtilissime scrobiculato-punctata. 
Diametr. thalli 48:—70 /u\ lat. oogon. 124—145 f.i, 
long. 145—180 iu ; lat. oospor. 116—136 long. 116—■ 
145 q; lat. anther, sin tub. foecun. 30—40 f.i\ crass, membr. 
oospor. ad 5 fi. 
Hab. præcipue in locis graminosis humidis ad fretum 
Öresund Sueciæ autumno fructificans. 
Oogonier och antheridier sitta vanligen tillhopa på 
en gren, sällan ensamma. Antheridierna utvecklas i top¬ 
pen af en från bålen utskjutande sidogren, som vanligen 
är ett par gånger så lång som bred. Stundom uppbär 
denna gren endast 1 antheridium med sin tillhörande 
tomma cell, men ofta eger en prolifikation rum, så att den 
mot spetsen eller längre ned uppbär 2 antheridier, och 
ännu mera sällan händer det, att denna process ånyo 
upprepas. Så att säga normalt äro oogonierna fästade 
med ett ytterst kort skaft (eller nästan oskaftade) vid 
öfre, ej allra öfversta, ändan af antherididiegrenen. Aro 
antheridierna 2, kan oogoniet sitta antingen nedanför 
bägge eller mellan dem; dock utvecklas det ej så nära 
den tomma cellen att antheridiet, liksom hos V. sphæro- 
spora och hos följande art, kommer att sitta på oogoniet. 
Då oogoniet sitter ensamt, är det fästadt nästan omedel¬ 
bart på tallustråden. Oogoniet är upptill något utdraget, 
så att det ofta blir en hals under den krans, som bildas 
af befruktningstuberna, hvilka ock vanligen äro enkla, 
mera sällan i toppen klufna. Spormembranen är tjock 
med små grunda fördjupningar på utsidan. Sporens inre 
innehåller mycket olja och föga klorofyll, hvarför den 
synes betydligt ljusare än hos följande art; några perife¬ 
riska bruna pigmentkroppar har jag ibland sett förekomma 
hos denna, men ej hos följande art. Sjelfva antheridie- 
cellen är rak, i toppen temligen tvärhuggen och afrundad; 
