Literaturöf versigt. 
197 
d) Under ellers lige vilkår med de uanselige blomster blive 
de stærkest farvede ikke mest besøgte af insekter. 
e) Hos de dikline honning frembringende blomster gå Bierne 
ikke først til han- dernæst til hunblomsterne, som Spren¬ 
gel og H. Müller påstå, og det er ligegyldigt, at han¬ 
blomsterne ere de mest i öjne faldende. 
f) Udviklingen af striber og pletter såvel som af kronens 
areal står ikke i bestemt forhold til nektarproduktionen 
og er uafhængig af insektbesøgenes hyppighed. 
g) Det samme gælder om vellugten. 
h) Insekterne kunne i mange tilfælde indsamle nektaren, den 
være sig i eller udenfor blomsten, uden at bevirke enten 
direkte eller krydsbestøvning. 
i) Man kan ikke sige, at blomsterne ved deres form udelukke 
til krydsbestøvning ikke tilpassede insekter. 
k) Der gives i visse blomster nektarier uden nektar. 
I den anatomiske del af afhandlingen undersøger forfatteren 
først de i de vegetabilske væv forekommende sukkerarter, hvoraf 
det fremgår, at vi kunne finde såvel saccharose- [C 24 H 22 O 22 ] 
som glykose-arter [C 12 H 12 O 12 ]. Han angiver dernæst methoder, 
ved hvis hjælp man kan påvise og skelne disse i vævene. For¬ 
fatteren går derefter over til selve den histologiske og morfo¬ 
logiske undersøgelse. Af nyheder, som vi her mene at turde frem- 
næve, skulle vi anføre, at M. Bonnier har opdaget ekstraflorale 
nektarier på kotyledonerne af Ricinus, den eneste bladformation, 
hvorpå de hidtil ikke vare fundne; han henleder ligeledes op¬ 
mærksomheden på metablastemerne ved løvbladenes basis hos 
Vinca og Apocynum. De store opsvulmninger, som vi kende så 
godt fra småbladenes basis hos Angiopteris, anser han for sukkerop- 
lagsteder. Når M. Bonnier beretter, at ref. skulde have angivet, 
at hele bladet hos Sambucus nigra skulde kunne omformes til et 
nektarproducerende væv, da er dette ikke rigtigt; forfatteren har 
derimod selv fundet et sådant tilfælde hos Samib. Ebulus . Ved 
behandlingen af selve blomsten har forfatteren kunnet påvise 
sukkerophobning i bægerbladene, kronbladene, imellem bæger, 
krone og støvdragere, i støvdragerne, imellem disse og karpellerne, 
i frugtkunden selv (Jasminum , Ligustrum), i arret ( Arum macula¬ 
tum, Populus nigra), i griffelen (Vernonia, Knautia, Symphoricar- 
pus) og endelig i blomsterbunden; ved denne sidste iagttagelse 
er det godtgjort, at en stor del blomster, som hidtil have været 
ansete for nektarmanglende, dog ikke ere det, skönt nektaren ikke 
er synlig udvendig [Anemone, Caltha palustris, Hypericum, Heli- 
anthemum, Glaucium, Tulipa, Avena , Solanum]. 
