58 
alla till häst, ly delta fjäll har framför många andra det före¬ 
trädet att man kan rida uppför den ganska branta fjällsidan 
ända till öfver trädgränsen. Nära Dale kyrka Cl mil öster 
från Ingulsland) passerar man på en svag bräcklig bro öfver 
Maanelven och börjar genast upstigandet upför den af tät gran- 
och fur-skog bevuxna fjällsidan, der en säterväg gör möj¬ 
ligt att begagna hästar; dessa måste dock lemnas sedan vi 
passerat några snöfonder och hunnit öfver gränsen för björ¬ 
ken, som här ännu ej utvecklat sina blad. Nu började van¬ 
dringen upför den temligen branta sidan af sjelfva fjälltop¬ 
pen, som höjer sig nära 6000 fot öfver hafvet och mera än 
2000 fot öfver öfversta gränsen för björkens vegetation. På 
alla sidor är toppen öfvertäckt af större och smärre stenar, 
-som göra bestigandet mycket tröttande och besvärligt, der- 
emot qvarlågo icke många snöfonder. Yestra sidan af fjället 
störtar mera tvärstupande ned mot den djupa underliggande 
Gousta dalen, som utgör en lång fördjupning nedom fjället 
med en rad af små sjöar, omgifna af björk-, längre ned af 
gran-skog, sälrar och betesmarker, samt slutligen af några 
gårdar. Öfversta toppen utgör en mycket smal hästskofor- 
% 
mig kam med convexa sidan åt nordost och den konkava åt 
sydvest. Man njuter härifrån en mycket vidsträckt utsigt, 
som i N. och Y. begränsas af Hallingdalens och Hardanger 
fjellen, under det man i Ö. skall, som man påstår, se ända 
till svenska gränsen och i S. öfver mest hela Tellemarken; 
men, som förhållandet vanligen är på höga fjäll, utsigten är 
enformig oclr ödslig; man ser nästan endast fjällsträckningar 
uplysta af större och mindre snömassor, samt några mellan¬ 
liggande mörka sjöar. Af dessa sednare syntes flera från 
Goustas topp; deribland en del af Tindsjöen äfvensom af Möse- 
vandet, hvilket till en del, liksom några sjöar uppå Gousta 
piatåen, ännu syntes belagd med is. Dalsträckningarne vi¬ 
sade sig såsom mörka insänkningar i fjällmassan och endast 
Gousta dalen, samt en del af Yestfjorddalen med dess gårdar, 
mellan hvilka Maanelven likt ett silfverband slingrade sig, 
kunde man tydligare urskilja. — Nedstigandet var här såsom 
