id 
Genom begagnandet af dessa, och en daglig vägledning af fa- 
dren, väcktes, närdes och förökades sonens håg särdeles för 
Botaniken. Såsom student egnade han sig med ännu större 
frihet och ifver ål denna vetenskap, dervid vägledd af Elats- 
Rådet Professor Hornemann; och ehuru han från början äm¬ 
nat studera teologi, öfvergaf han likväl snart detta studium 
för alt ensamt och uteslutande egna sig åt naturvetenska¬ 
perna, dertill äggad (såsom han sjelf säger i inledningen till 
Supplementum Floræ Lapponicæ) af elt på regeringens löfte 
giTindadt hopp, alt såsom lärare i dessa vetenskaper blifva 
anstäld vid det i Kristiania kort förut inrättade Universitet. 
Men sedan han förgäfves under trenne år väntat på upfyllan- 
det af detta löfte, vände han sig åter till Teologien, och un¬ 
dergick 1816 i Kristiania teologiska einbetsexamen med hög¬ 
sta betyget. Den 28 Maj 1818 gifte han sig med Jörgine 
Krohn, dolter af aflidne Major Krohn. Samma år utnämndes 
han till Pastor i Saltens Pastorat i Nordlanden. I det landt- 
liga lugn han här njöt, använde han alla från sin tjenstbe- 
fattning lediga stunder på undersökningen af den trakt der 
han vistades och den natur, hvaraf han omgafs. Resulta- 
terna af dessa undersökningar har han nedlagt dels i sin be- 
skrifning öfver Salten, dels i Supplementum Floræ Lapponi- 
cæ. — År 1824 blef han enligt sin önskan härifrån förflyttad 
till residerande Kapellan vid Askers pastorat i Agershus 
Stift nära Kristiania, hvarest han oförtrutet fortsatte sina bo¬ 
taniska forskningar. Han hade här sin lilla men trefliga bo¬ 
ning vid Bjerke Annexkyrka, och det var här som Utg. un¬ 
der sin resa i Norge 1826 gjorde hans bekantskap. Under 
sommaren 1S27 företog Sommerfelt en högst besvärlig bo¬ 
tanisk exkursion till Bergens slift, och det var under denna 
som han ådrog sig den sjukdom, som mot årets slut angrep 
honom och hvarifrån han sedermera aldrig blef fullkomligt 
frisk. År 1828 blef han befordrad till Kyrkoherde i Ringebo 
pastorat i en bland den hen liga Guldbrandsdalens herrliga- 
ste trakter. Äfven här fortfor han alt, sa vidt helsa och 
krafter medgäfvo, alltjemt sysslosälta sig med sitt favorit- 
