Sä 
ver det sferiska sporidium, hvarigenom rörelsen skulle up- 
komma; men så snart det åt ena aller andra hållet förlängt 
sig och börjat fästa sig vid en annan kropp, uphör rörel¬ 
sen och det ulvexer till en ny afkomma. Man märker hos Hy- 
drodiction att ju mera dess sporidier förlängas till en äggrund 
form, desto mindre liflig blir rörelsen tills den slutligen allde¬ 
les uphör. — Denhypolhes Förf., i fråga om förklarandet af spo- 
ridiernas rörelse, framställt, vill han dock ingalunda utgifva som 
säker. Fjerde § afhandlar propagationen hos Hydrodictyon. 
Sedan sporidiernas rörelse uphört, falla de till bottnen och 
ordna sig till merendels femkantiga fläckar; sporidierna an¬ 
taga äggrund form, förena sig med ändarne och bilda med för¬ 
enade krafter inom kort tid ett nytt individ inom den celiul 
som frambragt dem; alla sporidierna i hvar och en celiul 
frambringa allenast ett nät eller individ. Alla celluler hinna 
icke på samma tid till mognad, så att då sporidierna i en 
celiul äro i stark rotalorisk rörelse; så är den inneslutna 
gröna massan i andra celluler ganska långt aflägsnade från 
mogenhets tillståndet. Sedan det nya nätet blifvitbildadt in¬ 
om cellulen, sönderslites denna och det nya individet fram¬ 
träder i ljuset, och erhåller snart artens vanliga storlek. — 
Af det anförda inses lätt den stora skillnad som, i fråga om 
fortplantningssättet, eger rum mellan Gonferverna och Hy¬ 
drodictyon. Hos de förra frambringar hvarje sporidium ett 
nytt individ; hos den sednare åter frambringar hvarje spo¬ 
ridium endast en celiul af det nya individet , följakteligen 
bilda alla i samma celiul inneslutna sporidier gemensamt ett 
nytt individ. — Härefter nämner Förf. .endast i förbigående 
något om cellulernes bildning, hvarvid han anmärker att Tur- 
pins hypothes, enligt hvilken hvarje tillsluten membran, som 
bildar en celiul, är att betrakta som ett individ för sig, och 
att de gryn, som bildas vid dess inre väggar ulvexa till nya 
membraner lika de föregående o. s. v., tyckes så mycket 
mera öfverensstämma med den af Förf. framstälda observa¬ 
tion om propagationssättet hos Hydrodiction, som cellulerna 
hos denna vext kunna betraktas som individer för sig. 
