18 
J. M. Norman. 
sekorn, som jod gjennem en dyb indigoblå farve bringer tilat 
sortne, er oprindelig (jeg ved ikke, om altid) indesluttede i 
goniocystulæ, og såvel derved som ved deres störreise og 
farve ligner de meget de kjodfarvede eller farvelöse gonidier, 
og der er tilsyneladende overgangsformer mellem begge. Det 
ser ud til, at stivelsekornene ofte oplöses, og tynde difflue- 
rende levninger af dem kommer tilsyne ved, at de antager 
en svag lyseblå farve ved jod. Den derved i thallusmassen 
hist og her flække vis optrædende reaktion må ikke forvex- 
les med den forbigående blåning af nucleus-cellernes binde¬ 
middel hos M. quasillaria, men som ikke indtræder hos 
nærværende art. Såvel hos denne som de övrige Sq^ieconisccc 
og enkelte andre Moriolæ forekommer nogle særegne små- 
legemer af en temmelig konstant form og störreise, snart 
^ formede uleddede eller utydelig leddede og ikke ulige 
sporerne hos en Leptorhaphis, snart eller formede, 
ofte flere gruppevis sammenstillede. Det synes at være 
hyphöse ved sit tilheftningspunkt afsnörede dannelser. 
7. Moriola blattaria Norm. 
Syn. Spheconisca sp. Norm. in hb. 
Præcedentibus similis distinguitur : 1) gelatina intercellulari 
thalli jodo non reagente, 2) crusta atra latius expansa & con- 
tiguiore, 3) non distinctis nucleis thalliuis, cellulis corticali¬ 
bus saturatius brunneo-nigris & laxius cohærentibus, 4) hyphis 
basilaribus perithecii crebrioribus unacam hoc multo satura¬ 
tius coloratis. 
Hab. in Alten Finmarkiæ ad Salices. 
Sporerne, som omtrentlig er af störreise som hos de övrige 
Spheconiscæ, nemlig 0,010—12 m. m. lange og 0,004—5 m. 
m. brede, er mere skyttelformet tilsmalnende, næsten umær¬ 
kelig skident kjödfarvede med lidet distinkte skillevægge. 
IL Itifroutia n. gen, 
Thallus crustaceus (nucleis thallinis & goniocystis destitutus), 
cellulis corticalibus coloratis, gonidiis viridulis parvulis cum 
