Uryologiska skizzer från Norges kusttrakter. 
43 
De talrika sågtänder som ligga i flera rader på nervens 
ryggsida hos Dicranodontmm aristatum göra‘ bladen papil- 
lösa och derigenom opaka, saknande all glans, och då färgen, 
som vanligen är gul- eller hrmiaktigt grön, någon gång öf- 
vergår i rent grön, påminner denna om den gröna färgen hos 
de papillösa Bartraniiœ (itliyphylla^ crispa etc.)- Stjelkarna 
äro mjuka och nedtill förenade af bruna rottrådar under det 
de högre upp äfvensom nyskottens nedre bladlösa del är be¬ 
täckt med ett svamplikt öfverdrag af fina hvita eller färg¬ 
lösa rottrådar. Bladen mindre bräckliga och derför vanligen 
qvarsittande i stjelkspetsen, lika utstående åt alla sidor, från 
äggrund bas hastigt afsmalnande, långa horstlika i kanten 
nästan ända från basen, äfvensom på nervens baksida ända 
ned till bladets hreda del, hvasst sågade. Bladets borstlika 
del är smalare men mindre hoprullad än hos 7). Jongirostre. 
Bladbasens hörnceller ej utskjutande utanför bladets allmänna 
kontur. Bladets breda del med en kant af smala mera tjock- 
väggiga celler i omkring 10 rader; mellan dessa och nerven 
ungefär 6 rader bredt rektangulära celler ligga, hvilka genom 
sin form äro temligen skarpt begränsade å ena sidan mot 
nerven å andra mot kanten. Samma skarpa begränsning mel¬ 
lan nerv och bladyta framträder äfven i bladets borstlika del, 
der blott en cellrad ligger utanför nerven. 
Deremot har Dicrcmod. longirostre vanligen rent grön 
ftrg och är glänsande. Stjelkarna äro styfva, bildande fasta 
tufvor, förenade med ett brunt rotludd. Bladbaserna bräck¬ 
liga, isynnerhet i stjelkspetsen, så att denna ofta uppskjuter 
obetäckt, ensidigt böjda, från basen jemnt afsmalnande till 
den borstlika delen, som är djupt rännformig eller hoprullad 
och endast uti öfre tredjedelen har sågade kanter och rygg. 
Bladbasens hörnceller något utskjutande, så att bladen deri¬ 
genom bli svagt auriculerade. Nerven uti bladets breda del 
utan skarp gräns öfvergående uti de yid sidan om densamma 
belägna smala rektangulära cellerna, hvilka å sin sida utan 
bestämd gräns öfvergå uti de något smalare cellerna vid 
bladkanten. 
