50 
Kingsley, 
jag finner olika floror på hafsstranden, på kalk- och sandstensbotten 
o. s. V.? 
Det vanliga svaret tror jag skulle blifva — om vi kunde ur väx¬ 
terna genom tjugo års experiment utleta det så, som Mr. LA^YEs 
har gjort det i fråga om Gräsens och Leguminosernas förekomst på 
' olikartad botten och vid olika odlingssätt — det vanliga svaret, sä¬ 
ger jag skulle blifva: Vi växter behöfva så och så beskaffade mine- 
raliska beståndsdelar i våra väfnader; vidare behöfva vi en viss grad 
af fuktighet under en viss tid af året. Stundom skulle det kanske 
helt enkelt blifva det, att partiklernes mekaniska förhållande på en 
viss mark råkar att passa för våra rötter och för deras sugöppningar. 
Stundom skall Ni få svar snart nog, stundom ej. Om Ni t. ex., 
frågar Asplénium viride, huru den i Yorkshire förmår växa frodigt 
ned till 600 à 800 fot öfver hafvet, medan den i Snowdon ej tyc¬ 
ker om att växa lägre än 2000 fot, och äfven der icke blir frodig, 
skall den svara: Emedan jag i Yorkshire kan få så mycken kol¬ 
syra, jag behöfver, genom kalkstenens sönderdelning, medan jag 
får mycket litet deraf från Snowdons siluriska jord. Jag måste i 
Snowdon ersätta den genom att uppklättra till bergtopparne för att 
åtkomma ymnigare regn. Men om Ni frågar Polypoäium calcareum, 
hvarför den föredrager att endast växa på kalksten, medan P. Dryo- 
pteris, af hvilken jag misstänker att den blott är en varietet, lätt vä¬ 
xer hvar som helst, så skall P. calcareum vägra att gifva något svar. 
Jag kan emellertid blott gifva några flygtiga antydningar. Ni 
skall finna vid Er forskning, att många växter och djur ej hafva nå¬ 
gon orsak alls att uppgifva, hvarför de förekomma på en plats och 
ej på en annan, om ej följande särdeles enkla skäl, som en gång 
gafs mig af en stor naturforskare. Jag frågade, hvarför jag ej fann 
den och den arten i min trakt, ehuru den blott på ett par mils af- 
stånd växer frodigt på alldeles likartad botten, och han svarade: Af 
samma skäl som Ni ej är i Amerika, derför att nämligen Ni ej kom¬ 
mit dit — ett svar, som för mig kastade ett rikt ljus öfver hela denna 
vetenskap. Ting äro ofta der de äro blott derför, att de hafva rå¬ 
kat komma .dit och ej annanstädes. Men de måste hafva kommit dit 
på vissa sätt, och dessa sätt uppfordrar jag unga naturforskare att 
uppdaga eller åtminstone att efterspana. 
' Vidare skall Ni hafva att undersöka, huruvida arten ej har blifvit 
hindrad från att sprida sig genom någon naturlig gräns, Mr. Wallace 
har visat i sin Malay Archipelago, att ett djupt, men smalt, sund kan 
utgöra en dylik gräns mellan två arter. Moritz Wagner har i fråga 
om insekterna visat, att en måttligt bred flod kan skilja två arter af 
