Biogeologi. 
51 
Skalbaggar, eller ett mycket smalt snöbälte två arter af Tinea. Vi¬ 
dare, ett annat och mycket vanligt skäl, att växter ej kunna sprida 
sig, är det, att de finna platsen framför sig redan upptagen af andra 
plantor, som, då de ej hafva mer än behöflig föda för sig sjelfva, ej 
tycka om intrång af en främling. Saxifraga hypnoides och S. um¬ 
brosa t. ex. äro två synnerligen starka arter, hvilket de, särdeles S. 
hypnoides, visa dels genom sin ovanliga benägenhet att bilda varie¬ 
teter, dels ock genom sin härdighet att trifvas hvarhelst, de plan¬ 
teras. De växa på hvilken mager, sandig jordmån som helst under 
en nederbörd af 23 tum och mera luxurierande än i vilda tillståndet 
Idaiid sitt hemlands berg, under en nederbörd af 50 à 60 tum. Hur 
kommer det sig då, att S. hypnoides ej kan sjelf stiga ned från ber¬ 
gen, och att S. umbrosa, som dock i Kerry har vandrat ned från 
bergen ända till hafsstranden, och under sitt framskridande antagligen 
utrotat många arter, likväl ej kan öfverskrida landskapet Cork? Det 
enda svaret är, såvidt jag vet, det, att båda arterna oupphörligt för¬ 
söka att rycka framåt, men att andra växter framför dem äro dem 
för starka och förqväfva deras afkomma. 
Detta för oss nu till en arman intressant fråga — det plötsliga 
och ymniga uppträdandet af växter t. ex. Digitalis och Epüobium 
angustifolium på fläckar, hvarest de förut aldrig varåt sedda. Ligga 
deras frön, såsom somliga mena, hvilande i jorden, eller hafva de 
blifvit ditförda utaf vinden eller på något annat sätt och äro i stånd 
att gro blott på denna fläck, emedan marken der är fri? Någon har 
iakttagit, att utströdda frön af Epüobium kunna färdas med vinden, 
att denna växt först uppträder på ny uppkastade vallar, åkerrenar o. 
d., hvarest den ej har någon täflingsstrid att bestå, samt att det för¬ 
håller sig på samma sätt med Digitalis. Helt säkert är detta hän¬ 
delsen med Tistlar och Senecio vulgaris. Digitalis-ïvhia åter, ehuru 
små, skulle knappast kunna lättare föras af vinden än frön af Hvit- 
klöfver, som uppkommer så rikligt i utdikade kärr. Adhuc sub 
judice lis est. Jag skulle önska, att yngre botanister ville på experi- 
mentel väg arbeta jjå frågans lösning. 
Men vid undersökningar i denna riktning skola de finna gåtor i 
mängd. Jag skall gifva dem en, för hvars lösning inom de närmaste 
sju åren jag skall blifva dem synnerligen tacksam : Hvarför före¬ 
komma vissa växter, t. ex. Armeria och Cochlearia, ymnigt på hafs¬ 
stranden och allmänt på vissa bergstoppar, men ingenstädes i mellan¬ 
liggande området? Svara mig härpå, ty jag har i åratal vändt detta 
faktum upp och ned, ut och in -- och kan ej förstå det? 
Men alla dessa frågor och, såsom jag förmodar, särskildt den sista 
