52 
Kingsley. 
torde leda yngre forskare till den stora och invecklade frågan, huru 
dessa öar blifvit återbefolkade med växter och djur efter den lång¬ 
variga, allt omstörtande istiden. 
Jag förmodar, att Ni redan vet och medgifver, att hela England, 
norr om Thames, med undantag af de isklädda bergstopparne var 
under långa tidrymder begrafvet under ett ishaf. Från hvad håll 
skulle vegetalnlt och animait lif vända tillbaka till vårt land, när det 
åter höjde sig, och betäcka dess yta med friskt lif och grönska? 
Jag skall göra några anmärkningar angående detta ämne. Ni 
måste naturligtvis studera växterna art för art; Ni måste noga ge¬ 
nomgå floristernas arbeten och anteckna deras anmärkningar om ar¬ 
ternas utbredning. Det resultat, till hvilket Ni skall komma, torde 
blifva det, att Ni i vår flora kommer att igenkänna tre skilda typer, 
nämligen en europeisk eller germanislc flora, som invandrat från syd¬ 
ost, en afïantisJc från sydvest och en 'nordisk från norr. 
Men detta arbete skall orsaka Er mycket bryderi. Först och 
främst har Ni nämligen att vid Edra beräkningar lemna åsido fler¬ 
talet af de växter, som finnas på odlad mark. Antalet af dessa torde 
vi aldrig komma att få fullt afgjordt. Men derom kunna vi vara 
säkra, att såsom Kossackerne 1815 förde mer än en rysk planta ge¬ 
nom Tyskland till Frankrike, och såsom Ni helt visst skall nästa 
sommar göra en skörd af nordtyska växter på bataljfälten i Frank¬ 
rike, så ha alltid eröfrande raser fört nya växter med sig. Romarne 
måste under sin 300--400-åriga besittning af vårt land hafvEj. infört 
flera, än jag vågar nämna. Jag misstänker dem att hafva medfört 
icke blott den vanliga sydländska almen, icke blott de tre Urtica-ar- 
terna, utan ock alla våra röda Papaverarter och ett stort antal af de 
ogräs, som äro allmänna på våra åkrar; och när vi lägga dertill de 
växter, hvilka blifvit hemförda af återvändande korsfarare och pil¬ 
grimer, af munkar från alla ändar af Europa,'samt af sjöfarande, 
hafva vi att från vår inhemska flora utmönstra en stor mängd arter. 
Emellertid, enär vi ej hafva historiska data att hålla oss till, veta vi 
knappast, hvar och hvad vi skola frånskilja, och jag öfverlemnar denna 
sak åt yngre botanisters skarpsinne. Det blir naturligtvis endast den 
europeiska floran, som kommer att lida denna förminskning. 
Den europeiska floran invandrade, såsom jag förmodar, omedel¬ 
bart efter isperioden på en tid, då Frankrike och England voro före¬ 
nade, och då Nordsjön var ett fullständigt nätverk af floder, som 
utmynnade i det djupa hafvet mellan Skottland och Skandinavien. 
Hvad atla-ntiska floran beträffar, har Ni att sjelf afgöra, hurvida 
Ni vill eller ej antaga teorien om en sjunken atlantisk kontinent. Jag 
