Biogeologi. 
53 
bekänner, att alla invändningar mot denna teori, ehuru djerf den än 
kan synas, äro i min tanke uppvägda af en här af fakta, som jag ej 
kan genom någon annan teori förklara. Men Ni måste döma sjelf, 
och för att kunna det, måste Ni noggrant studera ERicA-arternas ut¬ 
bredning både i Europa och på Kap, liksom deras frånvaro på andra 
sidan af Ural-bergen i Amerika. Vidare måste Ni gifva akt uppå de 
växter, som äro gemensamma för Azorerna, Portugal, vestra England, 
Irland och vestra Hebriderna. Unga botanister skola på detta sätt 
åtminstone finna bevis för en förändring i fördelningen af vatten och 
land, hvilken skall i hög grad förvåna dem, när deras uppmärksam¬ 
het för första gången riktas derpå. 
Hvad den nordiska floran beträffar, är frågan, hvarifrån hon kom, 
gåtlik nog. Det synes svårt att fatta, huru någon växt kan hafva 
bibehållit sig, när Skottland var en arkipelag med samma ishölje, 
som Grönland nu har; och vi hafva här inga bevis för, att efter is¬ 
tiden någon kontinent i norr fanns, från hvilken växter och djur 
kunde hafva kommit tillbaka till oss. De arter af djur och växter, 
som äro gemensamma för Britannien, Skandinavien och Nordamerika, 
måste hafva spridt sig före istiden, när en kontinent, som förenade 
dem, ännu fanns. 
Men något ljus har blifvit kastadt öfver denna fråga genom en 
artikel: ”The Physics of the arctic ice,” af D:r Brown, i ”Quaterly 
Journal of the Geological Society” för Februari 1870. Han visar der, 
att äfven i Grönland höjder och klippor äro lemnade isfria nog för 
att bära en vegetation af mellan 300—400 arter af fanerogama väx¬ 
ter, och derför, säger han, måste vi akta oss för att tro, att växt- 
och djurlifvet på de dystra stränderna och bergstopparne af det gamla 
ishölj da Skottland var fattigt. Samma växter skulle kunna hafva fun¬ 
nits på våra berg, och om så är, böra vi se med aktning, ja med 
vördnad, på fjellväxterna i Wales, Skottland och Lake Mountains 
såsom organismer, väl i sin utveckling hämmade och förkrympta 
genom sin långa strid med elementen, men vördnadsvärda genom 
sin ålder. Lemningar från en äldre tempererad period, hafva de 
uthärdat genom tusende århundraden af köld och dimmor för att 
ännu en gång sola sig i ett tempereradt klimat. 
Nu påträffa vi frågor, som äro egnade att göra en Hampshire- 
botanist hufvudbry. Ni har i denna trakt två eller snarare tre olika 
jordmåner, hvardera med sin egendomliga vegetation. Först har Ni 
lera på kalk ; här förekomma vidsträckta, synbarligen uråldriga skogs¬ 
länder. Dernäst har Ni kalkbotten med dess egendomliga, fina och 
ofta välluktande skara af kalkälskande växter. Vidare har Ni (i 
