70 
s. Berggren. 
hela kanten svagt sågade, nerven grof, upphörande 
nedom eller i spetsen, hladcellerna jemnhreda, hörn¬ 
cellerna vid basen starkt uppsvälda, färglösa, de mel¬ 
lan dem och nerven belägna guldgula. De yttre 
perichætial-bladen runda, de derpå följande äggrunda* 
och de innersta syllika med bred bas, alla med 
lösa celler, nervlösa och i kanterna med små men 
hvassa sågtänder. 
Växer vid foten af fuktiga kalkklippor på Flöjfjellet vid 
Tromsö. Hittills funnen på några få ställen i Ehætiska, 
Salzburger- och Juliska Alperna. 
JuEATZKA, som först beskrifvit denna art, jemför den med 
H. filicimim, från hvilken den skiljer sig genom saknaden af 
stjelkludd och parafyllier, bladens form och nerven, samt med 
H. stramineum, hvarmed de mindre förgrenade stjelkarna 
hafva en viss likhet. Närmast beslägtad synes den mig vara 
med Hypnum sarmentosum. Ej nog dermed att dessa begge 
arter till habitus hafva likhet, utom det att H. curvicaule 
är finare än den förra, är det isynnerhet hos bladen som 
öfverensstämmelsen är tydlig. Begges blad hafva med af- 
seende på sin form den egendomligheten, att de ofvan midten 
hastigt aftaga i bredd, bibehålla denna bredd ända ut mot 
spetsen, der de åter på samma sätt hastigt afsmalna till en 
spets. Äfven med afseende på bladnerven råder likhet der- 
utinnan, att denna är nedom spetsen liksom utplattad och 
derigenom otydlig och fortsättes så beskalfad ända ut i sjelfva 
spetsen. Väl skilda äro dessa arter genom bladens och 
perichætialbladens form och bladkantens beskaffenhet. 
Nogle norske moslokaliteter. 
Af N. WuLFSBEEG, stud. lued. 
I de sidste år har jeg havt anledning til på forskjellige 
kanter af landet at gjöre samlinger til studiet af Norges 
mos-geografi. Mine forhold give mig ikke ledighed til at 
