116 
H. Mortensen. 
rene, lette, kjölige bjergliift gik ved nattens frembrud van¬ 
dringen ned ad den stejle bakke til det tarvelige, men ro- 
mantisk-venlige Jerkin. 
Dagen efter den her beskrevne excursion forlod jeg Dovre, 
og få dage derefter Norge. 
Farvel, du græstorvtæhJcede gård, 
Som hist på tunet i dalen står 
Ved bjergets rislende kilde! 
Din bjælkevæg er revnet og grå; 
Dog bygger Svalen sin rede derpå, 
Og kvidrer årle og silde. 
Farvel, du mægtige Dovrefjeïd! 
1 sneklædte Tinder, farvel, farvel! 
Så fik jeg Jer dog at skue! 
Så vandred min fod dog på sæterens sti, 
Hvor lystige geder mig sprang forbi 
I morgensolens lue. 
Farvel, du Alpernes flora skjon! 
Så hörte du dog mit hjertes bön. 
Og skjænkte mig dine skatte. 
Den fryd, jeg på Jerkins fjeldtoppe nöd 
' I dit velsignede blomsterskjöd. 
Kun din tilbeder kan fatte. 
Farvel, du klippernes stolte land! 
Nu har jeg skuet dit fjeld, din strand. 
Og lyttet til granskovens susen; 
Har vandret på ”Kringlen”s blodige sti, 
Hvor mindets genius svæver forbi 
Under Longens evige brusen. 
Farvel, du klippens fribårne folk! 
Mit simple farvel må være tolk 
For hjertets taknemlige flamme. 
Gud signe dit underskjönne land, 
Dit bjerg og din dal, din skov og din strand. 
Din stærke nordiske stamme! 
Literatur-Öfversigt. 
Conspectus Floræ Insularum Nowaja Semlja. Auet. E. 
K. V. Trautvetter (I Trudui Imperatorskago S. Peterburgs- 
kago Botanicheskago Sada. Vol. I. p. 43—88.) 
